ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2026 р. Справа № 910/10251/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

при секретарі Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Левченко В.В., ордер АР № 1290893 від 21.01.2026;
від відповідача: Ненахов О.О., дов. № 75 від 23.03.2026;
від третіх осіб: не з`явились, 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/10251/24 (суддя -Літвінова М.Є.)
за позовом ОСОБА_1 
до акціонерного товариства "Таскомбанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна
2) товариство з обмеженою відповідальністю "Імуноген-Україна" 
про визнання протиправним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства (далі - АТ) "Таскомбанк" про:
- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (далі - ПН КМНО) Верповської Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним № 53648267 від 18.08.2020 о 08:33:19, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності за АТ "Таскомбанк" на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним № 137207080000, яким є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності АТ "Таскомбанк" на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним № 137207080000, яким є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запис про яку внесено на підставі прийнятого державним реєстратором - ПН КМНО Верповською Оленою Володимирівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним № 53648267 від 18.08.2020 о 08:33:19.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2016 між публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) "Таскомбанк", як банком, та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Імуноген-Україна", як позичальником, укладено генеральний договір про надання банківських послуг № НК 1005 (зі змінами та доповненнями; далі - кредитний договір), на виконання якого банком надано позичальнику кредитні кошти.
20.04.2016, між АТ "Таскомбанк", як іпотекодержателем, ОСОБА_1 , як іпотекодавцем-1, ОСОБА_2 , як іпотекодавем-2, укладено іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) (далі - договір іпотеки), відповідно до умов якого іпотекодавці-1, 2 в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Імуноген-Україна" за кредитним договором передали в іпотеку іпотекодержателю належне їм на праві власності нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 137207080000 (далі - предмет іпотеки / майно), вартість якого, згідно п. 1.4 договору іпотеки, становить 6 966 000,00 грн на день укладення договору.
В подальшому, у зв`язку з несплатою позичальником кредитних коштів, в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором, банк на вказане іпотечне майно звернув стягнення в порядку позасудового врегулювання та, відповідно, став власником нерухомого майна, однак, як стверджував позивач, він не отримував від відповідача документів (письмової вимоги про усунення порушення) та не передавав добровільно банку предмет іпотеки у власність, при цьому відповідачем не здійснювалась переоцінка майна та банк не вимагав її здійснення позивачем, тож іпотекодержателем порушені вимоги щодо повідомлення іпотекодавця-1 та визначення вартості предмета іпотеки при зверненні стягнення на нерухоме майно в позасудовому порядку.
В обґрунтування своєї позиції позивач посилався на висновок експерта за результатами проведення судової оціночної-будівельної експертизи № 24/03 від 16.01.2024 (далі - висновок експерта № 24/03 від 16.01.2024), у кримінальному провадженні (далі - КП) № 42024102070000006 від 11.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України (згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань КП № 42024102070000006 від 11.01.2024, - виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: оцінювач Супруненко А.О. 30.07.2020 вчинив дії, що вказують на зловживання своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди для АТ "Таскомбанк", що спричинило тяжкі наслідки інтересам ОСОБА_2 , які виразились у внесені недостовірних відомостей у звіт про оцінку трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в частині зменшення вартості предмета іпотеки). Згідно вказаного висновку, зокрема, ринкова вартість об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29.07.2020, становить 7 082 766,00 грн. Однак згідно звіту про незалежну оцінку від 30.07.2020, яка проводилась оцінювачем Супруненко А.О. (виконавець ТОВ "Вектор оцінки"), на замовлення АТ "Таскомбанк", ринкова вартість майна становить 4 070 600,00 грн, оцінка проведена 29.07.2020 і оцінювач, за твердженнями позивача, на таку дату не з`являвся для огляду майна. 
З урахуванням наведеного, на переконання позивача, вартість оцінки нерухомого майна була значно занижена (7 082 766,00 грн згідно висновку експерта № 24/03 від 16.01.2024 - 4 070 600,00 грн відповідно звіту про оцінку від 30.07.2020 = 3 012 166,00 грн). Водночас експертна оцінка нерухомого майна була проведена із порушенням законодавчих норм, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснив огляду нерухомого майна, зокрема, внутрішнього огляду, що могло вплинути на визначення вартості майна та до позивача оцінювач не звертався з вимогою забезпечити доступ до об`єкта. Також згідно повідомлень-вимог банка № 11951/70 від 26.05.2020 та № 14950/70 від 30.06.2020 (отримані позивачем з матеріалів справи № 752/1931/21), які направлялись позивачу, не була погоджена з ним ціна набуття права власності на предмет іпотеки, оскільки звіт про незалежну оцінку здійснений пізніше - 30.07.2020, а отже наявність звіту про оцінку майна без погодження його вартості з іпотекодавцем, не може свідчити про дотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.
Із зазначених підстав позивач вважав протиправним рішення державного реєстратора на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності за АТ "Таскомбанк" на нерухоме майно, яке підлягає скасуванню, як і відповідний запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за банком.
Додатково позивач зазначав, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернув стягнення ще на два інші об`єкта нерухомого майна - квартири за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , за укладеними з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 іпотечними договорами, які забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором.
Також позивач просив визнати причини пропуску строку для звернення до господарського суду з даним позовом поважними та поновити строк позовної давності, оскільки ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.12.2023 у справі № 752/1931/21, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.08.2024, провадження у справі за позовом іпотекодавців-1, 2 до АТ "Таскомбанк" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було закрито, з тих підстав, що спір віднесено до юрисдикції господарського суду. Враховуючи, що справа № 752/1931/21 розглядалась з 19.01.2021 по 14.08.2024, позивач посилався на порушення строку позовної давності щодо подання цього позову з поважних причин, який підлягає поновленню.
11.02.2025 до суду першої інстанції позивачем подана заява про зміну підстав позову (а.с. 14-18 том 3; яка прийнята судом а.с. 66 том 3), в якій заявник зазначав, що:
1. Банк при зверненні стягнення на іпотечне майно, з огляду на звіти про оцінку ринкової вартості предметів іпотеки, які виконанні ТОВ "Вектор оцінки", виходив, що загальна вартість квартир складає 7 684 400,00 грн, а саме: 
- вартість квартири на Саксаганського станом на 29.07.2020 становить 4 070 600,00 грн без ПДВ; 
- вартість квартири на Хрещатику станом на 31.07.2020 становить 2 699 900,00 грн без ПДВ; 
- вартість квартири на Антоновича станом на 29.07.2020 становить 909 900,00 грн без ПДВ. 
Позивач не погоджується із зазначеною вартістю предметів іпотеки та вважає їх заниженою, а звіти про оцінку такими, що містять суттєві недоліки та не можуть бути використані під час звернення стягнення на предмети іпотеки. 
На доведення таких обставин позивач до заяви долучив рецензії громадської організації "Всеукраїнське об`єднання "Українське товариство оцінювачів" (далі - ГО "ВО "УТО"):
- № 08-ЕП від 06.02.2025 на копію звіту про оцінку однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , станом на 29.07.2020; 
- № 06-ЕП від 06.02.2025 на копію звіту про оцінку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29.07.2020; 
- № 07-ЕП від 06.02.2025 на копію звіту про оцінку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 31.07.2020. 
Позивач також посилався на висновок експерта № 24/03 від 16.01.2024, згідно з яким вартість предметів іпотеки є: 
- квартири на Саксаганського станом на 29.07.2020 становить 7 082 766,00 грн без ПДВ; 
- квартири на Хрещатику станом на 31.07.2020 становить 3 970 071,00 грн без ПДВ; 
- вартість квартири на Антоновича станом на 29.07.2020 становить 1 305 652 грн без ПДВ.
Таким чином, за твердженнями позивача, банком при зверненні стягнення на предмети іпотеки було використано неналежні звіти про оцінку нерухомого майна за заниженою вартістю.
2. Банком здійснено неправильний розрахунок непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим безпідставно завищено суму непогашеного кредитного зобов`язання. Так, за розрахунками позивача сума заборгованості позичальника зі сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитом та пені станом на 18.08.2020, у загальному розмірі становила 6 778 216,69 грн, а не 8 009 573,69 грн як зазначено банком у довідці № 19261/70 від 14.08.2020, тож, з урахуванням звернення стягнення банком на квартиру на АДРЕСА_6 за вартістю згідно висновку експерта (3 970 071,00 грн) та квартиру на АДРЕСА_7 за вартістю згідно висновку експерта (1 305 652,00 грн), обсяг непогашеної заборгованості (без звернення стягнення на спірне нерухоме майно) становить 1 502 493,69 грн, яка є значно меншої аніж вартість спірного нерухомого майна. 
Із зазначених підстав позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/10251/24 в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, а саме якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 07.11. 2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). 
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на постанову Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 917/1283/21, та постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20), від 20.03.2019 у справі № 306/2053/16-ц, від 13.03.2024 у справі № 201/15228/17, від 23.01.2019 у справі № 306/1224/16-ц, та зазначав, що вимоги позивача про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора та запису про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки є належними та ефективно відновлять порушене право позивача, у випадку їх задоволення призведе до поновлення в реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про позивача як власника предмету іпотеки. Водночас предмет іпотеки був набутий банком на підставі іпотечного договору (іпотечного застереження) та не був відчужений на користь третіх осіб. Додатково скаржник вказував, що предмет іпотеки не вибув з його фактичного володіння, а тому заявлення позовних вимог до банку про витребування предмету іпотеки (віндикаційний позов) не є належним способом захисту. 
Стосовно суті спору позивач зазначав, що звіт про оцінку квартири, який було надано банком державному реєстратору та використано останнім, не відповідає положенням нормативно-правових актів у сфері здійснення оціночної діяльності та є неналежним документом, який міг би підтвердити вартість предмета іпотеки, що підтверджується рецензією ГО "ВО "УТО" № 06-ЕП від 06.02.2025 та висновком експерта № 24/03 від 16.01.2024, а відтак надання банком та використання державним реєстром звіту про оцінку квартири свідчить про порушення відповідачем процедури звернення стягнення на іпотечне майно. Водночас в наданої банком довідці № 19261/70 від 14.08.2020 щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначені недостовірні відомості, тобто банком здійснено невірний розрахунок. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 910/10251/24, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено розгляд справи на 13.01.2026.
27.11.2025 до апеляційного суду надійшов відзив відповідача, в якому представник зазначав, що позичальник починаючи з жовтня 2019 року у повному обсязі перестав виконувати зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим іпотекодавцям у 2020 році були направлені вимоги про усунення порушення виконання порушеного зобов`язання, які були проігноровані іпотекодавцями та ці вимоги були повернуті відповідачу за закінченням терміну зберігання, тож банк скористався своїм правом, відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", звернув стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та зареєстрував право власності на предмети іпотеки, якими було забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором. Також банк зазначав, що 13.01.2020 та 24.01.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались із заявами щодо врегулювання боргу по кредитному договору, які були опрацьовані та банком прийнято рішення, яке надіслано листом № 8264/70 від 27.03.2020 із викладенням умов на яких можливе врегулювання кредитної заборгованості. 27.04.2020 та 06.07.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повторно звертались до банку з пропозиціями щодо врегулювання заборгованості, які банком розглянуті та надано відповідь № 15975/70 від 14.07.2020. Відповідач вказував на судові справи № 910/20261/20 (щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ); № 752/1931/21 (за позовом іпотекодавців-1, 2 до банку про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартири у АДРЕСА_1 ); № 752/8748/21 ( ОСОБА_2 до банку про визнання частково недійсним кредитного договору та стягнення шкоди). Відповідач зазначав, що у справі № 910/20261/20 досліджувалось питання щодо вірного нарахування банком заборгованості за кредитним договором. За твердженнями відповідача, позивач мав захищати свої права щодо наявного розміру заборгованості за кредитним договором у межах справи № 910/20261/20, а не намагатися подвоювати судові процеси, з намаганням переглянути встановлені судовим рішенням факти по справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім того на момент передачі в іпотеку квартири, позивач володів часткою цієї квартири, в той же час позивач обрав спосіб захисту щодо скасування права на весь предмет іпотеки. Відповідач погоджувався з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не забезпечить реальне поновлення його правового становища та не усуває ризик подальших спорів.
06.01.2026 до апеляційного суду надійшла заява позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 задоволено вказану заяву позивача.
13.01.2026 судове засідання в режимі відеоконференції не відбулось, в зв`язку з технічною неможливістю проведення судового засідання.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 розгляд апеляційної скарги призначено на 21.01.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 відкладено розгляд справи на 24.02.2026.
24.02.2026 до апеляційного суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 оголошено перерву до 17.03.2026.
17.03.2026 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення банку, в яких представник зазначав, що долучений позивачем висновок експерта № 24/03 від 16.01.2024, відсутній у позивача в оригіналі та відсутній дозвіл на розголошення відомостей з КП, при цьому позивач не вказував про наявність доказів які в нього відсутні, та або він не може отримати, а отже порушено порядок подання висновку експерта № 24/03 від 16.01.2024. У справі № 910/20261/20 досліджено питання щодо звіту про оцінку майна наданого банком реєстратору, а саме ринкової вартості предмету іпотеки, квартири № 1-2 по вул. Саксаганського, буд. 26/26 у м. Києві, а також досліджено порядок нарахування та наявність заборгованості за кредитним договором. Також позивачем до заяви про зміну підстав позову від 11.02.2025 долучені рецензії від 06.02.2025 з порушенням порядку та строку на їх подання. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 оголошено перерву до 07.04.2026.
06.04.2026 до апеляційного суду надійшла заява позивача про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду банкрутною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1005/23 (910/19228/23), яке обґрунтовано тим, що справи є подібними за предметом спору, підставами позову, суб`єктним складом правовідносин, нормативним регулюванням та способом захисту. Ключові правові питання щодо правомірності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідності оцінки майна вимогам законодавства та обраний сторонами спосіб захисту є спільними для обох справ, а її вирішення Верховним Судом матиме безпосереднє значення для правильного розгляду даної справи.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції може за заявою учасника справи, а також із власної ініціативи зупинити апеляційне провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
При цьому, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.03.2025 у справі № 910/13175/23, зупинення провадження у справі судом апеляційної інстанції є обґрунтованим у випадку перегляду судового рішення Верховним Судом, якщо це може вплинути на розгляд спору по суті.
У цьому аспекті суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду банкрутною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1005/23 (910/19228/23).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 оголошено перерву до 05.05.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та справу відкладено на 02.06.2026.
У судовому засіданні, що відбулось 02.06.2026, позивач просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідач вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Також відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.
Треті особи у справі повідомлені належним чином та відсутність їх представників у судовому засіданні, за висновками апеляційного суду, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги позивача.
Заслухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/20261/20 за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Імуноген-Україна", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення 259 714,60 грн, яким позов було задоволено частково та стягнуто солідарно з ТОВ "Імуноген-Україна", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість по пені у розмірі 259 638,24 грн та судовий збір у розмірі 3 894,57 грн. В іншій частині позову відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99817395; а.с. 80-84 том 4).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 у справі № 910/20261/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто скаржнику (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101810533; а.с. 85 том 4).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 у справі № 910/20261/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110276703; а.с. 87-88 том 4) задоволено заяву ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги; прийнято відмову ОСОБА_3 від апеляційної скарги; закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/20261/20 та поновлено дію рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/20261/20.
Зі змісту вказаного рішенням вбачається, що 20.04.2016 між ПАТ "Таскомбанк" (банк) та ТОВ "Імуноген-Україна" (позичальник) укладено генеральний договір про надання банківських послуг № НК 1005 (далі також - генеральний договір), згідно з п. 2 якого на умовах даного генерального договору про надання банківських послуг банк має право надавати позичальнику банківські послуги на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується сплачувати кредит строки/терміни та в порядку, визначених цим договором, сплачувати проценти та комісії у розмірі та у порядку, визначених цим договором, а також виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором та чинним законодавством, зокрема, відповідно до наступного: генеральний ліміт - 6 500 000,00 грн, з якого: ліміт невідновлювальної кредитної лінії - 4 000 000,00 грн, ліміт відновлювальної кредитної лінії - 2 500 000,00 грн; генеральний строк - з 20 квітня 2016 року по 19 квітня 2019 року включно; валюта надання банківських послуг - гривня; періодичність перегляду мов кредитування - 12 місяців тощо. Надалі сторонами укладено ряд договорів про внесення змін та доповнень до вказаного договору, а саме: № 1 від 06.04.2017, № 2 від 16.06.2017, № 3 від 10.11.2017, № 4 від 05.04.2018, № 5 від 05.04.2019. Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 06.04.2017 до генерального договору генеральний ліміт збільшено до 8 000 000,00 грн. Відповідно до умов генерального договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 5 від 05.04.2019 генеральний ліміт - 6 700 000,00 грн; генеральний строк - з 20 квітня 2016 року по 19 квітня 2020 року включно; валюта надання банківських послуг - гривня; періодичність перегляду мов кредитування - 12 місяців; процентна ставка - визначається у відповідному додатку щодо надання банківської послуги; строк сплати процентів за користування банківськими послугами - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця до дати спливу терміну користування відповідною банківською послугою та повернення в повному обсязі кредитних коштів за цим договором. Загалом ТОВ "Імуноген-Україна" було отримано 8 000 000,00 грн за генеральним договором, що підтверджується виписками по рахункам позичальника.
Як вбачається з матеріалів даної справи (№ 910/10251/24), 20.04.2016, між АТ "Таскомбанк", як іпотекодержателем, ОСОБА_1 , як іпотекодавцем-1, ОСОБА_2 , як іпотекодавем-2, укладено іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) (далі - договір іпотеки / іпотечний договір; а.с. 155-159 том 1), посвідчений 20.04.2016 ПН КМНО Міленіною К.О. та зареєстрований в реєстрі за № 370, відповідно до умов якого іпотекодавці-1, 2 (далі - іпотекодавець) в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Імуноген-Україна" за генеральним договором про надання банківських послуг № НК 1005 від 20.04.2016, а також усіх додатків, договорів про внесення змін та доповнень до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі, про збільшення суми основного боргу та/або процентів, сум комісії (далі - кредитний договір), укладеним між іпотекодержателем та позичальником, передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене у п. 1.2 цього договору, а іпотекодержатель приймає його в іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки за цим договором переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця та/або позичальника. 
Згідно з цим договором, іпотекою забезпечується виконання позичальником зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору або може вплинути на підставі нього у майбутньому, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, у тому числі але не виключно:
- повернути іпотекодержателю в порядку, передбаченому кредитним договором, у терміни згідно з графіком, наведеним у кредитному договорі, але в будь-якому разі не пізніше 19.04.2019 кредитні кошти (кредит) в сумі 6 500 000,00 грн, в тому числі у разі будь-якого збільшення суми кредиту;
- сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, що визначається у відповідному додатку щодо надання банківської послуги. У будь-якому випадку розмір процентної ставки (максимальний розмір збільшення - щодо змінюваної процентної ставки) незалежно від її типу (змінювана процентна ставка або фіксована процентна ставка) не може перевищувати 100 % річних; в строк та в порядку, відповідно до умов кредитного договору, в тому числі у разі будь-якого збільшення процентів за користування кредитом; процентна ставка фіксована; 
- сплатити комісії, неустойки, пені та штрафи, будь-які інші платежі (відшкодування), які мають бути сплачені (здійснені) позичальником на користь іпотекодержателя у розмірі, випадках та в порядку, передбачених умовами кредитного договору та/або чинного законодавства України;
- відшкодувати всі збитки та витрати, понесені іпотекодержателем внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору;
- достроково повернути кредит, на підставах передбачених кредитним договором та/або цим договором та/або чинним законодавством України та в порядку, передбаченому кредитним договором, зі сплатою всіх нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, пені та штрафів, будь-яких інших платежів (відшкодувань), які мають бути сплачені (здійснені) на користь іпотекодержателя, передбачених умовами кредитного договору та/або умовами цього договору та/або чинного законодавства України.
У випадку зміни розміру процентної ставки, комісій, продовження строків виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та іншої зміни основного зобов`язання (у тому числі, шляхом укладення договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору), дія іпотеки, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання кредитного договору. Розмір кредиту, процентів, комісій та інші умови кредитування визначаються названим кредитним договором та договорами про внесення змін та доповнень до нього (у разі їх укладення), з чим іпотекодавець беззастережно погоджується підписанням цього договору. Крім цього іпотекою за цим договором забезпечено виконання інших зобов`язань, що виникають в силу цього договору.
Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру під АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 137207080000 (далі - предмет іпотеки / майно). Майно передається в іпотеку разом з усіма його невід`ємними частинами та приналежностями, поліпшеннями, складовими частинами, у тому числі, але не виключно, з всіма внутрішніми системами та комунікаціями, які встановлені та/або будуть встановлені в предметі іпотеки, а також з усіма конструкціями та встановленим обладнанням, яке забезпечує або буде забезпечувати експлуатацію та функціонування предмету іпотеки. Іпотека за цим договором поширюється і на частину об`єкта майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмету іпотеки після укладення цього договору без реєстрації права власності на неї, як на окремий об`єкт нерухомості.
Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що предмет іпотеки належить на праві власності:
- іпотекодавцю-1, на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2007 у справі № 2-2378/8, зареєстровано комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05.07.2007 в книзі: 343-175 за № 43192, що підтверджується витягом. Частка в розмірі предмету іпотеки. Право власності на частки предмету іпотеки, що належить іпотекодавцю-1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що внесено запис про право власності 20.08.2013 за № 2179968, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 8217195 від 20.08.2013;
- іпотекодавцю-2, на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2007 у справі 2-2378/8, зареєстровано комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05.07.2007 в книзі: 343-175 за № 43192, що підтверджується витягом. Частка в розмірі предмету іпотеки. Право власності на предмету іпотеки, що належить іпотекодавцю-2 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що внесено запис про право власності 20.08.2013 за № 2179194, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 8214323 від 20.08.2013. 
Згідно п. 1.4 договору іпотеки станом на день його укладення вартість предмет іпотеки, за домовленістю сторін, становить 6 966 000,00 грн без ПДВ. Зазначена в першому абз. цього пункту сума відображає ринкову вартість предмету іпотеки на момент укладення цього договору і не може бути розцінена, як обмеження розміру відповідальності іпотекодавця. Сторони дійшли згоди, що вказана в цьому договорі вартість предмета іпотеки є орієнтовною і його реалізація буде здійснюватися за цінами, визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення, причому іпотекодержатель має прав задовольнити свої вимоги в повному обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від реалізації предмету іпотеки.
У п. 3.8 договору іпотеки зазначено, що іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця здійснення за його рахунок переоцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності погоджений з іпотекодержателем, у зв`язку зі змінами кон`юнктури ринку, у разі вимог Національного банку України, у разі пролонгації кредитного договору, у випадку пошкодження/псування/втрати предмета іпотеки, в інших випадках, передбачених цим договором та/або кредитним договором, або у будь-який час, не рідше одного разу на рік, починаючи з дати останньої оцінки, наданої іпотекодержателю. У випадку нездійснення іпотекодавцем переоцінки предмета іпотеки, іпотекодержатель має право здійснити таку оцінку предмета іпотеки за власний рахунок, а іпотекодавець зобов`язаний відшкодувати іпотекодержателю вартість такої оцінки та всі пов`язані з нею витрати іпотекодержателя. Сторони дійшли згоди та підписанням цього договору підтверджують, що в такому випадку сторони оцінюють вартість предмета іпотеки за цим договором в сумі, що дорівнює оціночній вартості предмета іпотеки, визначеній у відповідному висновку суб`єкта оціночної діяльності. Сторони дійшли згоди, що у випадку, якщо вартість предмета іпотеки за оцінкою суб`єкта оціночної діяльності погодженого з іпотекодержателем, буде менше від вартості предмета іпотеки, визначеної п. 1.4 договору, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця надання додаткового ліквідного забезпечення попередньо погодженого з іпотекодержателем, вартістю (розміром) не меншою суми зменшення вартості предмета іпотеки, а іпотекодавець зобов`язаний надати таке забезпечення. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором та звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 7.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, на задоволення своїх вимог при виникненні підстав, вказаних у п. 3.4 цього договору.
Згідно п. 7.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір іпотекодержателя:
- за рішенням суду;
- у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- на підставі переходу до іпотекодержателя прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору;
- на підставі продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору;
- іншими способом, встановленим законодавством України.
Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та черговість їх застосування.
У п. 7.3 договору іпотеки сторони домовились про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору.
За рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмету іпотеки, іпотекодержатель задовольняє свої вимоги, що виникають із кредитного договору та цього договору (також витрати по утриманню та збереженню предмету іпотеки, якщо таке збереження та утримання проводилися за рахунок іпотекодержателя) у повному обсязі на момент фактичного задоволення (п. 7.4 договору).
Зі змісту п. 9.2 договору вбачається, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його нотаріального посвідчення. Витрати, пов`язані з укладенням та нотаріальним посвідченням договору та договорів про внесення змін та доповнень до нього, внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, несе іпотекодавець.
06.04.2017 між іпотекодержателем та іпотекодавцями-1,-2 укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору щодо нової редакції п.п. 1.1, 1.4, 3.4 та виключення п. 1.11 іпотечного договору (а.с. 153-154 том 1).
Зокрема, п. 1.1 іпотечного договору зазначено, що позичальник зобов`язаний у тому числі, але не виключно, повернути іпотекодержателю кредитні кошти не пізніше 19.04.2019 в межах генерального ліміту 8 000 000,00 грн.
У п. 1.4 іпотечного договору сторони, зокрема, погодили, що станом на день укладання цього договору вартість предмета іпотеки, за домовленістю сторін, становить 7 041 400,00 грн без ПДВ. Зазначена сума відображає ринкову вартість предмету іпотеки на момент укладення цього договору і не може бути розцінена як обмеження розміру відповідальності іпотекодавця. Сторони дійшли згоди, що вказана вартість предмета іпотеки є орієнтовною і його реалізація буде здійснюватися за цінами, визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення, причому іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від реалізації предмету іпотеки.
Пунктом 3.4 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання позичальником будь-яких зобов`язань за кредитним договором, реалізувати його і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи основну суму боргу та будь-яке збільшення суми відповідно до умов кредитного договору, проценти за користування кредитом та комісії, неустойку та інші платежі і санкції, що передбачені та/або виникають з кредитного договору, а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, його реалізацію та вартість послуг незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, інші витрати, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, та/або вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань, що випливають із кредитного договору, в разі настання будь-якої або всіх наступним обставин, зокрема: 
- якщо у момент настання строку виконання позичальником будь-якого із зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані у тому числі: при повному або частковому неповерненні у встановленні кредитним договором строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або часткові несплаті в строки, встановлені кредитним договором, сум комісій, неустойки, пені, штрафу, що передбачені кредитним договором;
- у разі невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання кредитного договору, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору; 
- невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором;
- незалежно від настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку невиконання зобов`язань за цим договором;
- в інших випадках, передбачених кредитним договором, та/або цим договором та/або чинним законодавством України.
05.04.2019 між іпотекодержателем та іпотекодавцями-1, 2 укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору щодо нової редакції п. 1.1, 9.13, доповнення вказаного правочину п. 7.10 (а.с. 152 том 1).
Зокрема, п. 1.1 іпотечного договору зазначено, що позичальник зобов`язаний у тому числі, але не виключно, повернути іпотекодержателю кредитні кошти не пізніше 19.04.2020 в межах генерального ліміту 6 700 000,00 грн.
Згідно п. 7.10 іпотечного договору підписанням цього договору сторони погоджуються, що завершення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки або окремий предмет нерухомого майна, що входить до предмету іпотеки не припиняє забезпечення цим договором боргових зобов`язань, при цьому боргові зобов`язання зменшуються на суму вартості предмет іпотеки або окремий предмет нерухомого майна, що входить до предмету іпотеки, та іпотекодержатель має право вимагати (в тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання боргових зобов`язань позичальником та або іпотекодавцем в частині, що залишилась невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.
Відповідач у відзиві на позов зазначав, що позичальник з жовтня 2019 року перестав виконувати зобов`язання за кредитним договором (а.с. 110 зворот том 1), у зв`язку з чим банк звернувся до іпотекодавців-1, 2, а також позичальника, з повідомленнями-вимогами про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору № 11947/70 від 26.05.2020 (а.с. 148-151), № 11950/70 від 26.05.2020 (а.с. 144-149 том 1), № 11951/70 від 26.05.2020 (а.с. 140-145 том 1), № 14950/70 від 30.06.2020 (а.с. 136-139 том 1), № 14960/70 від 30.06.2020 (а.с. 132-137 том 1), № 14966/70 від 30.06.2020 (а.с. 127-133 том 1), які не були отримані та поштові конверти повернулись відповідачу з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
В матеріалах справи, зокрема, міститься:
- заява про державну реєстрацію права власності від 14.08.2020 (а.с. 37-38 том 2);
- довідка № 19261/70 від 14.08.2020 іпотекодержателя (а.с. 147-148 том 2), що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням за генеральним договором про надання банківських послуг (кредитним договором) № НК 1005 від 20.04.2016, яка станом на 09:00 год. 14.08.2020 за кредитним договором позичальника перед банком складала в загальному розмірі 8 009 573,69 грн (6 155 224,41 грн простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; 1 378 843,11 грн заборгованості за нарахованими процентами; 475 506,17 грн штрафних санкцій (пеня та неустойка));
- звіт про оцінку ТОВ "Вектор оцінки" на замовлення АТ "Таскомбанк" відповідно до якого оцінювачем Супруненко А.О. оцінено трикімнатну квартиру, житловою площею 88,1 кв.м, загальною площею 139,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , за порівняльним підходом, станом на 29.07.2020, офіційний курс НБУ на дату оцінки 1 дол. США - 27,6851 грн, ринкова вартість об`єкта оцінки склала 4 070 600,00 грн, дата завершення складання звіту 30.07.2020 (а.с. 99-133 том 2). В звіті також зазначено, що опис квартири виконано на підставі технічного паспорту БТІ та результатів візуального огляду (а.с. 106 том 2).
Відповідачем також долучено рецензію від 18.01.2021 на вищевказаний звіт, виконану суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Центр Реджіо" щодо вартості трикімнатної квартири, житловою площею 88,1 кв.м, загальною площею 139,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої встановлено, що ринкова вартість квартири складала станом на дату здійснення оцінки 4 070 600,00 грн (а.с. 124 том 1).
АТ "Таскомбанк" на підставі іпотечного договору звернуло стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під АДРЕСА_2 .
18.08.2020 ПН КМНО Верповською О.В. здійснено реєстрацію права власності на вказану квартиру за банком.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, враховуючи заяву про зміну підстав позову, позивач вказував, що відповідач здійснив звернення стягнення на іпотечне майно за трьома іпотечними договорами, однак оцінка вартості предметів іпотеки не відповідає дійсності, враховуючи надані позивачем рецензії ГО "ВО "УТО" від 06.02.2025 та висновок експерта № 24/03 від 16.01.2024, а також банком неправильно було здійснено розрахунок розміру непогашеної заборгованості позичальника, у зв`язку з чим рішення державного реєстратора на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності за АТ "Таскомбанк" на нерухоме майно є протиправним та підлягає скасуванню, як і відповідний запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за банком.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту.
Переглядаючи спір колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заставу").
Статтею 4 Закону України "Про заставу" визначено, що предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ст. 19 Закону України "Про заставу").
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу").
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).
Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, зокрема, у Законі України "Про іпотеку".
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку").
Згідно ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України "Про іпотеку").
Згідно із ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Згідно п. 7.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя може відбуватися, зокрема, на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору.
У пп. 7.3.1 п. 7.3 договору іпотеки сторонами погоджено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до нижченаведених умов. 
Це застереження, згідно Закону України "Про іпотеку", вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.
У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець підписанням цього договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодежателю предмета іпотеки та після прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець передає іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором та інших витрат, передбачених цим договором.
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки витрати щодо здійснення такої оцінки предмета іпотеки несе іпотекодавець.
Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (набуття предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов цього договору, кредитного договору та вимог чинного законодавства України.
Сторони домовились, що з дати прийняття іпотекодержателем рішення про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки та набуває право зареєструвати відповідно до чинного законодавства своє право власності на предмет іпотеки. 
Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та документів, передбачених чинним законодавством України, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. 
Цей договір має силу документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на предмет іпотеки та надає право іпотекодержателю подати заяву про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя у порядку, що передбачений чинним законодавством України. 
З дати прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.
Сторони домовились про те, що з дати прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність цей договір також має силу акту приймання-передачі предмета іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя.
Сторони домовились про те, що протягом 3 робочих днів з дати прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець зобов`язаний передати іпотекодержателю всю технічну та іншу наявну у нього документацію відносно предмета іпотеки.
Як стверджував відповідач позичальник починаючи з жовтня 2019 року у повному обсязі перестав виконувати зобов`язання взяті на себе згідно умов кредитного договору, в зв`язку з чим банк звернувся до іпотекодавців-1, 2, а також позичальника, з повідомленнями-вимогами про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору № 11947/70 від 26.05.2020 (а.с. 148-151), № 11950/70 від 26.05.2020 (а.с. 144-149 том 1), № 11951/70 від 26.05.2020 (а.с. 140-145 том 1), № 14950/70 від 30.06.2020 (а.с. 136-139 том 1), № 14960/70 від 30.06.2020 (а.с. 132-137 том 1), № 14966/70 від 30.06.2020 (а.с. 127-133 том 1). 
Направлені банком позивачу вимоги № 11950/70 від 26.05.2020 (а.с. 144-149 том 1), № 14966/70 від 30.06.2020 (а.с. 127-133 том 1), останнім не були отримані та поштові конверти повернулись відповідачу з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Згідно п. 9.7 договору іпотеки всі повідомлення, які направляються сторонами одна одній у відповідності з цим договором вважаються поданими належним чином, якщо вони надіслані цінним листом з описом або кур`єром за місцезнаходженням/місцем проживання відповідної сторони. До відправлення повідомлення за адресою іпотекодавця прирівнюється і їх вручення його працівникам або уповноваженим особам, членам сім`ї під розписку або через будь-які інші засоби доставки кореспонденції (зокрема, кур`єрскою доставкою). Ризик настання негативних наслідків у зв`язку з неотриманням письмового повідомлення, що зумовлені зміною іпотекодавцем адреси (місцезнаходження), про що іпотекодержатель не був своєчасно і належно повідомлений, чи невжиття іпотекодавцем відповідних дій та/або заходів, необхідних для отримання повідомлення, несе іпотекодавець.
Разом з тим, згідно з п. 61 постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у пп. 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у пп. 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у пп. 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у пп. 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
З врахуванням наведеного в тому числі позивач, як іпотекодавець-1, був повідомлений та попереджений іпотекодержателем про необхідність добровільно погасити заборгованість по кредиту - попередньо перед зверненням стягнення на предмет іпотеки.
Для визначення оціночної вартості предмета іпотеки на момент звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем було обрано суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Вектор оцінки", яким було підготовлено звіт про оцінку майна станом на 29.07.2020, ринкова вартість квартири за оцінкою склала 4 070 600,00 грн (а.с. 99-133 том 2).
Відповідачем до матеріалів справи також долучена рецензія від 18.01.2021 на вищевказаний звіт, виконана суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Центр Реджіо" щодо вартості трикімнатної квартири, житловою площею 88,1 кв.м, загальною площею 139,5 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 26/26, кв. 1-2, згідно якої встановлено, що ринкова вартість квартири складала станом на дату здійснення оцінки 4 070 600,00 грн (а.с. 124 том 1). 
У вказаній рецензії зроблено висновки, що під час проведення незалежної оцінки оцінювачем були використані надані замовником документи; використана інформація зібрана в результаті огляду; забрана оцінювачем інформація дозволила провести незалежну оцінку майна. У відповідності до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003, зі змінами та доповненням, з метою дотримання принципу найкращого та найбільшого ефективного використання об`єкта оцінки, а також постанови № 1442 від 28.10.2004 "Про затвердження Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна" незалежна оцінка ринкової вартості об`єкта оцінки проводилась за допомогою порівняльного методичного підходу.
14.08.2020 для державної реєстрації права власності на квартиру відповідачем державному реєстратору надано передбачені чинним законодавством України документи та ПН КМНО Верповською О.В. були прийняті спірне рішення та запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за банком.
Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У ч. 1 ст. 16 ЦК України наведено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України).
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Зазначені вище позиції є сталими та знайшли своє відображення у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20 та від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19 тощо.
Як вбачається з рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/20261/20 за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Імуноген-Україна", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення 259 714,60 грн, яким позов було задоволено частково та стягнуто солідарно з ТОВ "Імуноген-Україна", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість по пені у розмірі 259 638,24 грн та судовий збір у розмірі 3 894,57 грн. В іншій частині позову відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99817395; а.с. 80-84 том 4).
У зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними 18.08.2020 банк звернув стягнення на предмети іпотеки, якими було забезпечено виконання зобов`язань за генеральним договором, зареєструвавши за собою право власності на нерухоме майно - квартири, в рахунок погашення заборгованості за генеральним договором, а саме, по тілу кредиту у розмірі 4 000 000,00 грн та відсоткам у розмірі 3 519 811,31 грн за додатком № 12; по тілу кредиту у розмірі 2 500 000,00 грн та відсотках у розмірі 2 672 848,73 грн за додатком № 13; по тілу кредиту у розмірі 1 500 000,00 грн, відсотках у розмірі 1 041 276,51 грн, пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по відсотках за період з 18.02.2020 по 18.08.2020, у розмірі 18 327,10 грн, а також пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту за період з 07.04.2020 по 18.08.2020, у розмірі 74 207,65 грн за додатком № 13/1. У зв`язку з наведеним погашенням у цьому позові позивачем заявлено до стягнення залишок пені, не покритої вказаним забезпеченням, а саме: по відновлювальній кредитній лінії (додаток № 13) у розмірі 116 731,84 грн та по невідновлювальній кредитній лінії (додаток № 12) у розмірі 142 982,75 грн. Отже, оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами за додатками №№ 12, 13 до генерального договору в передбачені строки не виконав, позивачем правомірно нараховано пеню за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Водночас, здійснивши перевірку нарахування пені, судом встановлено, що позивач допустив помилку у розрахунку пені на тіло кредиту за додатком № 12, що призвело до неправомірно завищення її розміру. Отже, за перерахунком суду, розмір пені за період порушення зобов`язання з повернення кредиту з 18.02.2020 по 18.08.2020 за додатком № 12 становить 128 826,66 грн, а не 128 900,02 грн як визначено позивачем. Отже, за висновком суду, розмір заборгованості ТОВ "Імуноген-Україна" зі сплати пені за генеральним договором становить 259 638,24 грн.
Враховуючи наведене в процесі розгляду справи № 910/20261/20 судом встановлено (досліджено) порядок нарахування та наявність заборгованості за кредитним договором яка стягнута вже після застосування банком звернення стягнення на предмети іпотеки в досудовому порядку.
Разом з цим іпотекодавцями за договором іпотеки є ОСОБА_1 (іпотекодавець-1; (право власності частки предмету іпотеки)) та ОСОБА_2 (іпотекодавець-2; право власності частки предмету іпотеки), однак позивач звертаючись з даним позовом просив скасувати державну реєстрацію на предмет іпотеки, в цілому, що не може забезпечити поновлення порушеного права та не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.
Водночас позов у справі № 752/1931/21 було заявлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до АТ "Таскомбанк" про визнання незаконною державну реєстраційну дію та зобов`язання будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 37797656, вчинений 14.08.2020 о 17:58:58 державним реєстратором - ПН КМНО Верповською О.В. про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 139,5 житлова площа (кв.м): 88,1, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 137207080000 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53648267 від 18.08.2020 о 08:33:19 за АТ "Таскомбанк"; зобов`язання будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 139,5, житлова площею (кв.м): 88,1, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 137207080000 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121252994; а.с. 106-107 том 4).
Позивачем в обґрунтування вимог до позовної заяви була долучена незасвідчена належним чином копія висновку експерта за результатами проведення судової оціночної-будівельної експертизи № 24/03 від 16.01.2024, у КП № 42024102070000006 від 11.01.2024 (а.с. 30-44 том 1). 
Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції зазначав, що позивачем порушено порядок на подання такого доказу. 
Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 23.01.2020 по справі № 918/36/19 зазначав, що при вирішенні господарських спорів може бути досліджений і висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії. Така ж правова позиція щодо можливості використання в господарському судочинстві висновку експерта, наданого в межах КП, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18. 
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.ч. 2, 5 ст. 91 ГПК України). 
Згідно ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
Відповідно ч. 1 ст. 14 ГПК України збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи повинен був надати засвідчені власноручним підписом копії письмових доказів, оригінали яких у нього є; подати за наявності копії письмових доказів, яких у нього немає, зазначивши, в якого учасника такі докази можуть бути витребувані судом, або заявити клопотання про витребування таких доказів (п. 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 170/129/21 (провадження № 14-97цс22)). 
Для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу такого письмового документа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19). 
Отже, учасник справи має обов`язок підтверджувати відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього. Учасник справи може подати доказ в копії, що не засвідчена, якщо у нього відсутній оригінал, але у такому разі необхідно зазначити особу, в якій знаходиться оригінал письмового доказу, та заявити клопотання про витребування доказу з обґрунтуванням неможливості самостійно його надати. 
Позивач у справі цих вимог не дотримався, подана ним копія висновку експерта не була засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством. Клопотання про витребування доказу позивач не заявляв.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до ч. 2 наведеної норми (постанова Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 903/581/18).
Підсумовуючи наведене апеляційний суд зазначає, що наданий позивачем доказ (висновок експерта № 24/03 від 16.01.2024) на підтвердження стверджувальних ним обставин не є допустимим.
Разом з цим матеріали справи не містять вироку у КП № 42024102070000006, на яке посилався позивач, а зі змісту ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/22895/24-к від 17.06.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119963912), що 09.04.2024 у межах КП № 42024102070000006 від 11.01.2024 було заявлено цивільний позов, ціна позову якого складає 8 388 418,00 грн.
Згідно ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в КП або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Також слід зазначити, що подаючи заяву про зміну підстав позову від 11.02.2025 (а.с. 14-18 том 3), позивач не надав заяву про поновлення строків на подання нових доказів, зокрема, рецензій ГО "ВО "УТО" від 06.02.2025.
У відповідності із ч.ч. 2, 4, 8 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Тож нові докази виготовлені позивачем та подані до заяви про зміну підстав позову від 11.02.2025, не приймаються судом до уваги. Окрім того позивачем не доведено неможливості здійснити рецензію на звіт про оцінку ТОВ "Вектор оцінки" предмета іпотеки, що складений 30.07.2020, до подання заяви про зміну підстав позову.
Слід також зазначити, що під час розгляду даного спору позивачем клопотання про проведення експертизи щодо визначення вартості предмета іпотеки не заявлялось та висновку експерта, складеного на замовлення позивача, ним також не надано. 
Враховуючи наведене відповідач керуючись правами іпотекодержателя, звернув стягнення на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_8 , на підставі іпотечного договору від 20.04.2016, посвідченого ПН КМНО Міленіною К.О. та зареєстрованого в реєстрі за номером 370, у відповідності та в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку", протилежного матеріали справи не містять.
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, слід дійти висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, про що вірно зазначив суд першої інстанції, у зв`язку з чим питання щодо пропуску/поновлення строку позовної давності не підлягають дослідженню.
Відтак переглянувши оскаржуване рішення колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/10251/24 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/10251/24 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/10251/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.07.2026. 

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко