ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6900/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Віннікова С.В.
секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Павлов П.І.
від відповідача (скаржник): не з`явився
розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 (суддя Юзіков С.Г., повний текст рішення складено 02.03.2026) у справі №904/6900/25
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»
до Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання»
про стягнення боргу за поставлену електричну енергію та 15% річних та інфляційних втрат
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» про стягнення боргу за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2019 в розмірі 42640805,80 грн, з яких: 15649847,41 грн - борг за спожиту електричну енергію, 14026979,66 грн - 15% річних з простроченої суми, 12963978,73 грн. індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 15649847,41 грн боргу за спожиту електричну енергію, 2805202,67 грн - річних, 12963978,73 грн - індексу інфляції, 511689,67 грн - судового збору. У решті позову вказаним судовим рішенням відмовлено. 
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт постачання електричної енергії відповідачу у січні, лютому 2019 на загальну суму 15649847,41 грн підтверджений матеріалами справи, зокрема даними Оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», актами купівлі-продажу електроенергії, рахунками на оплату. Суд визнав розрахунок 15% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, арифметично правильним. Водночас, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру відсотків річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права буде зменшення розміру нарахованих позивачем 15% річних до 3%. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд поклав судовий збір на відповідача, мотивуючи це тим, що спір виник з вини останнього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, через систему «Електронний суд», Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 511689,67 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути суму судового збору відповідно до розміру стягненої суми.
В обґрунтування заявленої скарги апелянт наполягає на тому, що оскаржуване рішення суду в частині стягнення з нього судового збору у розмірі 511689,67 грн. є незаконним та необґрунтованим через неповне встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що, в свою чергу, зумовило неправильне застосування норм матеріального права. Так, згідно позиції скаржника суд першої інстанції всупереч приписам п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, стягнув з відповідача суму судового збору, яка не пропорційна сумі стягнення. З урахуванням наведеного, представник апелянта вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 471285,43 грн. 

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
У межах встановлених судом процесуальних строків позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Віннікова С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2026 апеляційну скаргу Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» залишено без руху; встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 3993,60 грн.
03.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта заява про усунення недоліків апеляційної скарги разом із платіжною інструкцією №259 від 18.03.2026 про сплату судового збору в сумі 3993,60 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.05.2026 о 15:15 год.
18.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з неможливістю прибуття представника підприємства до апеляційного суду. В обґрунтування заявленого клопотання скаржник повідомив апеляційний суд про те, що на підприємстві відповідача за штатним розписом працюють двоє уповноважених на представництво інтересів в суді працівників юридичного відділу, один з яких наразі перебуває у відрядженні, а інший – у щорічній відпустці.
Розглянувши клопотання скаржника про відкладення судового засідання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України», «Карнаушенко проти України».
Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі №910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, згідно з яким якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Отже, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.
За наведених обставин, судова колегія зауважує про те, що за змістом заявленого клопотання скаржник, посилаючись на неможливість участі відповідача в судовому засіданні, не повідомляє жодних обставин за яких відсутність представника підприємства перешкоджає чи робить неможливим апеляційний розгляд в призначені судом дату та час.
Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а відповідач не був позбавлений права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, встановлених ГПК України, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача одночасно відмовляючи у задоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 19.05.2026 з`явився предствник позивача, надав усні заперечення проти задоволення апеляційної скарги.
У судовому засіданні 19.05.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Державне промислове підприємство «Кривбаспромводопостачання», звертаючись з апеляційною скаргою, не погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 виключно в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 511689,67 грн.
За умовами ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Центральний апеляційний господарський суд, здійснюючи перегляд оскаржуваного рішення в частині розподілу судових витрат, зазначає наступне.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України серед основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
За результатами розгляду справи по суті вбачається, що спір між сторонами у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.
Водночас, суд першої інстанції об`єктивно оцінивши усі обставини справи у сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, визнав справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства, зменшення розміру нарахованих позивачем 15% річних до 3%, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
При цьому, місцевий господарський суд керувався висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно яких суд касаційної інстанції виснував про те, що за певних умов зменшенню підлягає розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
В результаті позовні вимоги щодо стягнення відсотків річних задоволено частково на суму 2805202,67 грн. Втім, враховуючи, що спір у справі виник внаслідок неправомірних дій ДПП «Кривбаспромводопостачання» суд поклав всю суму судового збору на відповідача.
Апелянт заперечує правильність розподілу судового збору, посилаючись, зокрема, на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19.
Проаналізувавши доводи скаржника, апеляційний суд зазначає про те, що згідно сталої та послідовної судової практики судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого законодавством. 
Відповідна правова позиція щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України (щодо розподілу судових витрат, зокрема судового збору), у справах, за результатами розгляду яких суд зменшив розмір неустойки на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, викладена в постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24, від 03.04.2018 у справі №902/339/16, від 10.03.2021 у справі №904/5702/19, від 14.06.2022 у справі №905/2135/19. Крім того, наведена правова позиція повністю узгоджується з чинною редакцією статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Натомість, висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19, на яких акцентував увагу відповідач, колегія суддів апеляційного суду розцінює як нерелевантні до спірних правовідносин, оскільки пропорційний розподіл судових витрат у відповідній справі був пов`язаний з частковою необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Як вже було встановлено апеляційним судом, у даній справі зменшення розміру відсотків річних не було наслідком необґрунтованості позовних вимог, а тому розподіл судового збору було здійснено судом першої інстанції відповідно до вимог статті 129 ГПК України та сталих правових позицій Верховного Суду. 
Відтак, апеляційний суд зазначає, що доводи апелянта щодо неправильного розподілу судового збору є необґрунтованими і підлягають відхиленню.
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 постановлено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому судом встановлено, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 слід залишити без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2026 у справі №904/6900/25 залишити без змін.

Справу №904/6900/25 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 20.05.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя С.В. Вінніков