Справа № 128/578/26

РІШЕННЯ
Іменем України

05 червня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі
судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:

ТОВ «Деал фінанс груп» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що «06.08.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №8116489, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн строком на 360 днів (з 06.08.2025 до 31.07.2026), із процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту – 17,25% від суми наданого кредиту (517,00 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування) нараховується неустойка у розмірі 150,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника. На виконання умов кредитного договору №8116489 від 06.08.2025 на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 3 000,00 грн. Враховуючи умови договору кредиту №8116489 від 06.08.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором складає 12 011,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією; 5 900,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконала. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб – боржників, в тому числі за договором кредиту№8116489 від 06.08.2025. Відповідно до реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025, клієнт відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідача в сумі12 011,00 грн. Тому просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №8116489 від 06.08.2025 у загальному розмірі 12 011,00 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору та на правничу допомогу». 
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 17.02.2026 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребував з Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію щодо належності  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з 06.08.2025 до 09.08.2025.
09.03.2026 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що «матеріали позову не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували як сам факт належного набуття позивачем права вимоги саме до відповідача, так і обґрунтованість та правомірність розрахунку заборгованості. Позивач не довів належним чином факту повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, що є обов`язковою умовою виникнення у боржника обов`язку виконувати зобов`язання новому кредитору. Позивач не довів належним чином факт отримання відповідачем кредитних коштів. Надані платіжні інструкції та відомості платіжної системи свідчать лише про ініціювання операції, але самі по собі не підтверджують зарахування коштів на банківський рахунок, що належить саме відповідачу, та фактичного отримання і використання цих коштів. Позивач не надав суду банківської виписки по рахунку відповідача, яка б підтверджувала зарахування грошових коштів, а також не довів, що платіжна картка, на яку здійснювалося перерахування, належить саме ОСОБА_1 . Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є необґрунтованим та не підтверджений належними доказами. Розрахунок не містить деталізації нарахування процентів по днях, не пояснює підстав стягнення комісії, а також не містить правового обґрунтування нарахування пені та неустойки у заявленому розмірі. Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн, а також очікувані додаткові витрати у розмірі 2 000,00 грн є явно непропорційними до ціни позову та характеру справи, яка за своїм змістом є малозначною та не відзначається підвищеною складністю. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Деал фінанс груп» та покласти судові витрати на позивача».
12.03.2026 представник ТОВ «Деал фінанс груп» – адвокат Ткаченко Ю.О. подала відповідь на відзив, в якій зазначено, що «у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і саме вона мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора. Доказів про визнання договору факторингу недійсним та/або виконання відповідачем своїх зобов`язань перед попереднім кредитором не надано та матеріали справи не містять. Позивачем доведено витрати на правничу допомогу, оскільки до позовної заяви додано належні докази, які підтверджують реальність, обґрунтованість та співмірність витрат. Тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог. Тому просять позовну заяву задовольнити у повному обсязі».
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 12.05.2026 прийняв до розгляду заяву представника позивача ТОВ «Деал фінанс груп» – адвоката Ткаченко Ю.О про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп» просить зменшити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №8116489 у загальному розмірі 6 111,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією.
26.05.2026 на виконання вимог ухвали від 17.02.2026 до Вінницького районного суду Вінницької області з АТ «Універсал Банк» подано інформацію щодо ОСОБА_1 .
Судовий розгляд відкладався з поважних причин.
У судове засідання 03.06.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.
Представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп» попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Деал фінанс груп».
Відповідач ОСОБА_1 попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, у якій зазначила, що в судове засідання з`явитися не може, просить відмовити у задоволенні позовної заяви. 
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 03.06.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом установлено, що 06.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (надійний) №8116489, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору; сума кредиту – 3 000,00 грн, строк кредитування – 360 днів, процентна ставка в день – 0,95%, комісія за надання кредиту – 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 517,50 грн); номер електронного платіжного засобу позивальника – НОМЕР_1 , що підтверджується копією такого договору.
Відповідно до копії довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №8116489 від 06.08.2025, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю«1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Відповідно до копії листа АТ «Універсал Банк» від 25.05.2026, наданого на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.02.2026, на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 ; 06.08.2025 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зараховано кошти в сумі 3 000,00 грн.
Згідно з копією розрахунку заборгованості від 24.12.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором №8116489 від 06.08.2025, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , складає 12 011,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією; 5 900,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою.
16.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп»укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до копії реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал фінанс груп»заборгованість ОСОБА_1 за договором №8116489 від 06.08.2025, яка станом на момент відступлення прав вимоги становить 12 011,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією; 5 900,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Як убачається з копії кредитного договору №8116489 від 06.08.2025 він підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп»укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал фінанс груп»заборгованість ОСОБА_1 за договором №8116489 від 06.08.2025, яка станом на момент відступлення прав вимоги становить 12 011,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією; 5 900,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп»набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні за договором№8116489 від 06.08.2025, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
Треба зазначити, що на підтвердження переходу права вимоги до ТОВ «Деал фінанс груп»надано належні та допустимі докази, в тому числі копії додатків до договору факторингу, у яких зазначено про перехід права вимоги саме за договорами, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . 
У даному випадку договір факторингу №16/09/25 від 16.09.2025, укладений міжТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп», у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що її не було повідомлено про заміну кредитора та перехід права вимоги до ТОВ «Деал фінанс груп», не заслуговують на увагу, оскільки саме по собі неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 (справа № 278/1679/13-ц), від 06.02.2019 (справа № 361/2105/16-ц), від 26.03.2020 (справа № 522/21219/14-ц) та від 25.09.2024 (справа № 522/20418/18).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установлено, що нарахування процентів та комісії кредитором здійснювалося за умовами договору №8116489 від 06.08.2025, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася. 
Підписанням договору №8116489 від 06.08.2025 ОСОБА_1 надала згоду з його умовами, а також із положеннями усіх додатків до нього.
Водночас положення укладеного договору №8116489 від 06.08.2025 є чіткими, конкретно визначеними та такими, що не допускають подвійного тлумачення.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 (справа № 559/1605/18) зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.
Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили саме такі умови кредитного договору, підтвердивши свою згоду на такі умови своїми підписами.
При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, у тому числі їх не оскаржила відповідач, вони не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню обох сторін.
Відповідач ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне.
Крім того, у постанові ВП ВС від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) зазначено, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Треба також вказати, що доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що «позивач не надав суду банківської виписки по рахунку відповідача, яка б підтверджувала зарахування грошових коштів, а також не довів, що платіжна картка, на яку здійснювалося перерахування, належить саме ОСОБА_1 », не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, у яких, серед іншого, наявний лист АТ «Універсал Банк» від 25.05.2026, наданий на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.02.2026, де вказано, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , 06.08.2025 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зараховано кошти в сумі 3 000,00 грн.
Також, заперечуючи правильність нарахування заборгованості за кредитним договором та ставлячи під сумнів розрахунок заборгованості, ОСОБА_1 не навела власного розрахунку та не спростувала розрахунок, складений позивачем.
Отже, оскільки долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів ОСОБА_1 , отримання і використання таких коштів останньою, нарахування процентів та комісії, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні його правонаступнику – ТОВ «Деал фінанс груп»не повернуто, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентів та комісії обґрунтованими та такими, що треба задовольнити.
Позивач при розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №8116489 від 06.08.2025 вказує про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 5 900,00 грн.
Водночас, реалізуючи свої права на власний розсуд, стороною позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просять зменшити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №8116489 у загальному розмірі 6 111,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією.
Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яку судом було прийнято до розгляду, позовну заяву ТОВ «Деал фінанс груп» треба задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал фінанс груп»заборгованість за договором №8116489 від 06.08.2025 у загальному розмірі 6 111,00 грн, з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, доказів на спростування встановлених судом обставин не надала.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 662,40 грн треба стягнути з відповідача на користь позивача.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Судом установлено, що 22.08.2025 між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп»було укладено договір №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги.
Крім того, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до позову долучено копію витягу з акту №6-ДІЛ від 08.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, з якого убачається, що адвокатом Ткаченко Ю.О. надано правничу допомогу ТОВ «Деал фінанс груп» щодо боржника ОСОБА_1 на суму 4 500,00 грн.
Отже, стороною позивача подано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 (справа № 686/5757/23) вказала, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, надані послуги, а також те, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі, а тому з відповідача треба стягнути на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 19, 81, 133, 137, 141, 211, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (код ЄДРПОУ 44280974) заборгованість за договором №8116489 від 06.08.2025 у загальному розмірі 6 111 (шість тисяч сто одинадцять) грн 00 коп., з яких: 3 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 2 593,50 грн – заборгованість за процентами, 517,50 грн – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (код ЄДРПОУ 44280974) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», адреса місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, оф. 40/3, Київської області.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 05.06.2026. 

СУДДЯ