ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026	 	Справа № 904/1301/26	
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техновал Плюс", м. Полтава 
До: Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро 
Про: стягнення 2 624 029,30грн., 
Суддя Васильєв О.Ю.
секретар судового засідання Вязовська К.В.
ПРЕДСТАВНИКИ :
Від позивача: Андрущенко Д.С.;
Від відповідача: Догонова Т.В. 
СУТЬ СПОРУ:
ТОВ «Техновал Плюс» (позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (відповідач) про стягнення 2 624 039,30 грн. ( в т.ч. : 2 384 353,22 грн. – заборгованість , 43 991,32 грн. - пеня, 66 435,27 грн. – 3 % річних , 129 259,49 грн. - інфляційні втрати) заборгованості за договором про надання послуг № 24217 від 04.09.24р. 
Ухвалою суду від 23.03.26р. було відкрито провадження у справі №904/1301/26 справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні на 07.04.26р. о 10:20год.
ПАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав : позивачем не доведено факт передачі відповідачу належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, зокрема, із зазначенням в них коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг та коду товару згідно УКТ ЗЕД ; не надано доказів реєстрації податкових накладних; акти наданих послуг № 4 від 17.02.25р. та № 6 від 27.03.25р. є недостатніми для проведення відповідачем остаточного розрахунку з позивачем; не надано доказів отримання відповідачем рахунків на оплату № 3 від 14.02.25р. та № 5 від 27.03.25р. 
ТОВ «Техновал Плюс» (позивач) у відповіді на відзив зазначив, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позов , є безпідставними, такими, що суперечать встановленим судом обставинам та спрямовані на повторне доведення вже спростованої позиції, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом до уваги.
Судове засідання, призначене на 21.04.26р. об 11:00 год., не відбулось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку підсистеми ЄСІТС.
Ухвалою суду від 21.04.26р. підготовче засідання призначено в режимі відеоконференції за допомогою підсистема відеоконференцзв`язку ЄСІТС  на 30.04.26 р. о 11:40год.
До судового засідання 30.04.26р. з`явився представник позивача, відповідач явку повноважного представника не забезпечив. 
Ухвалою суду від 30.04.26р. закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 19.05.26р. В судовому засіданні 19.05.26р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення .
Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення представників сторін , господарський суд, - 
ВСТАНОВИВ:
Між ТОВ «Техновал Плюс» (виконавець) та ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (замовник) укладений договір про надання послуг № 24217 від 04.09.24р. ,відповідно до умов якого : п. 1.1. виконавець зобов`язується надати послуги зміцнення корінних та шатунних шийок колінчатого валу дизеля 5Д49 тепловозу 2ТЕ116 з комплектацією комплектом корінних та шатунних вкладишів дизеля (далі – «Обладнання») (разом далі – «Послуги, ремонт»), переданого виконавцю замовником, згідно з специфікацією (Додаток 1) та технічними вимогами (Додаток 2), які є невід`ємною частиною цього договору, у порядку та строки, визначені цим договором, а замовник зобов`язаний прийняти надані послуги та здійснити оплату у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1., 4.2. розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні, в безготівковій формі та на умовах, зазначених у цьому договорі. Замовник здійснює оплату поетапно: попередня оплата у розмірі 75% від вартості Обладнання прийнятого в ремонт та комплекту вкладишів, після підписання сторонами Акту приймання Обладнання в ремонт та на підставі отриманого від виконавця оригіналу рахунку; остаточний розрахунок у розмірі 25 % від вартості Обладнання прийнятого в ремонт/ комплекту вкладишів - протягом 30 робочих днів з дати підписання Сторонами Акту приймання - передачі наданих послуг / видаткової накладної та на підставі отриманого від виконавця оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, відповідно до вимог чинного законодавства. 
Позивач та відповідач підписали специфікацію №1 до договору , в якій визначити найменування послуг , їх кількість , ціну та загальну вартість - 11 921 766,12 грн. 
На виконання умов договору ТОВ «Техновал Плюс» були надані наступні послуги : за актом надання послуг № 4 від 17.02.25р. (послуги зміцнення корінних та шатунних шийок колінчатого валу дизеля 5Д49 тепловозу 2ТЕ116) на загальну суму 846 756,85 грн. ; за актом надання послуг № 6 від 27.03.25р. (послуги зміцнення корінних та шатунних шийок колінчатого валу дизеля 5Д49 тепловозу 2ТЕ116) на загальну суму 846 756,85 грн. ; за видатковою накладною № 3 від 14.02.25 р. - поставлено комплект корінних та шатунних вкладишів дизеля на загальну суму 345 419,76 грн. ; за видатковою накладною № 5 від 27.03.25р. – поставлено комплект корінних та шатунних вкладишів дизеля на загальну суму 345 419,76 грн. 
Відповідно до товарно-транспортних накладних ТОВ «Техновал Плюс» поставило ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» комплекти корінних та шатунних вкладишів дизеля: за ТТН № Р3 від 14.02.25р. (за видатковою накладною № 3 від 14.02.25р.); за ТТН № Р5 від 27.03.25р. (за видатковою накладною № 5 від 27.03.25 р.).
ТОВ «Техновал Плюс» надіслало відповідні рахунки на оплату на адресу ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод»: рахунок №3 від 14.02.25 р. (згідно акту надання послуг № 4 від 17.02.25р. та в/н № 3 від 14.02.25 р.) на загальну суму 1 192 176,61 грн. ; рахунок на оплату № 5 від 27.03.25р. (згідно акту надання послуг № 6 від 27.03.25р. та в/н № 5 від 27.03.25 р.) на загальну суму 1 192 176,61 грн. 
Позивач зазначає, що у зв`язку із неоплатою вищезазначених рахунків у ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на підставі договору виникла заборгованість перед ТОВ «Техновал Плюс» у загальному розмірі 2 384 353,22 грн. У зв`язку з чим ТОВ «Техновал Плюс» була надіслана претензія № 17/11/25-1 від 17.11.25 р. щодо сплати заборгованості за вищезазначеним договором в розмірі 2 384 353,22 грн.
ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» надіслав відповідь на претензію № 15-01/5498 від 21.11.25 р. ,в якій вказав , що замовник не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, проте наразі позбавлений об`єктивної можливості здійснити оплату та перевірити належність виконання послуг. 
Окрім основної заборгованості, позивачем нараховано пеню у розмірі 43 991,32грн., 3% річних у розмірі 66 435,27грн. та інфляційні втрати у розмірі 129 259,49грн.
Під час розгляду справи відповідач доказів погашення заборгованості не надав.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Статтею 655 Цивільного кодексу України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. 
Матеріалами справи підтверджується, що послуги , надані позивачем, та товар , поставлений ним відповідно до умов договору , прийняті відповідачем без будь-яких зауважень. 
За приписами ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.
Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
Але матеріали справи не містять доказів встановлення ПАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» розумного строку для передання ТОВ «Техновал Плюс» податкових накладних, відмови відповідача від прийняття товару або відмови від договору та повернення товару. 
Виходячи з положень ст. 173, 174 Господарського кодексу України не здійснення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку сторони правил здійснення господарської діяльності - невиконання господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у особи саме на підставі податкового законодавства.
Водночас, зазначення у договорі про обов`язок сторони здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.
Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.02.19р. у справі № 913/272/18, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.18р. у справі № 917/877/17).
Отже, обов`язок особи зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед стороною договору, хоча невиконання цього обов`язку і може завдати їй збитків. Обов`язок реєстрації податкової накладної не перебуває в площині господарських правовідносин та не може слугувати підставою господарської відповідальності сторони договору.
Навіть у випадку відсутності реєстрації податкової накладної, це жодним чином не нівелює обов`язок відповідача зі сплати виконаних позивачем на його користь робіт у повному обсязі та у строк, обумовлений договором, оскільки відсутність квитанції про реєстрацію податкової накладної та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити виконані роботи у визначений договором строк.
Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.24р. у справі №904/5458/23. 
Окрім того , в матеріалах справи наявне рішення адміністративного суду ( яке набрало чинності в установленому законом порядку ) , відповідно до якого зобов`язано орган ДПС здійснити реєстрацію податкової накладної ТОВ «Техновал Плюс» в день її подачі позивачем.
З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 2 384 353,22 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 7.9 договору встановлено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором замовник сплачує на вимогу Виконавця пеню у розмірі 0,01% від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором за кожний день прострочення.
Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 66435,27грн. - 3 % річних за загальний період з 15.03.25р. по 10.03.26р. (за видатковою накладною №3 від 14.02.2025) та з 28.04.25р. по 10.03.26р. (за видатковою накладною №5 від 27.03.2025), 129 259,49грн. - інфляційних втрат за період з березня 2025р. по січень 2026р. (за видатковою накладною №3 від 14.02.2025) та з травня 2025р. по січень 2026р. (за видатковою накладною №5 від 27.03.2025), 43991,32грн. - пені за загальний період з 15.03.2025р. по 15.09.2025р. (за видатковою накладною №3 від 14.02.2025) та з 28.04.25р. по 28.10.25р. (за видатковою накладною №5 від 27.03.2025).
Відповідач не погоджується з притягненням до відповідальності у вигляді застосування до нього наслідків, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати інфляційних втрат, 3% річних та пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань, оскільки несплата за товар була зумовлена невиконанням постачальником своїх зобов`язань. 
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 43 991,32 грн.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, з аналізу ст. 625 ЦК України вбачається, що право на звернення з позовними вимогами про стягнення коштів на підставі ч. 2 зазначеної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання.
За змістом ч. 3 ст.11, ч. 1 ст.13 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 4 ЦК України передбачено, що цей Кодекс є основним актом цивільного законодавства України.
Відповідно до правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постановах: від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати по договору. З огляду на положення ст. 625 ЦК України, позивач має право вимагати сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків виконання грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3% річних, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 66435,27 грн.
Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунку інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок здійснено арифметично правильно.
На підставі вищевикладеного , керуючись ст.ст. 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з відповідача – Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7, код ЄДРПОУ 00659101) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновал Плюс» (36007, м. Полтава, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 7г, код ЄДРПОУ 45512324): 2 384 353,22 грн. – заборгованості , 43 991,32 грн. - пені, 129 259,49 грн. – інфляційних втрат , 66 435,27 грн. - 3% річних та 31 488,47 грн. - судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності. 
Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складене 22.05.26 р. 

Суддя Васильєв О.Ю.