Справа № 766/4839/26
н/п 2-о/766/357/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.,
за участю секретаря Сивкович О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсон у порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою, в якій просить встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 18.08.1987 року, в якій зазначений власник « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу), зазначене ім`я « ОСОБА_2 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Херсонська обл., м. Херсон, РНОКПП: НОМЕР_2 .
Заява обґрунтована тим, що у січні 2026 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.01.2026 №213050046418 йому було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Згідно повідомлення органу Пенсійного фонду, до страхового стажу заявника не зараховано періоди його роботи з 18.08.1987 року по 27.05.1996 року та з 03.06.1996 року по 20.07.2000 року, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , оскільки ім`я заявника, зазначене на титульній сторінці трудової книжки як « ОСОБА_2 », не відповідає даним паспорта, у якому ім`я зазначено як « ОСОБА_3 ».
Заявник зазначає, що трудова книжка була заведена 18.08.1987 року підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-9» у м. Херсоні, при цьому його прізвище, ім`я та по батькові були внесені російською мовою як « ОСОБА_1 », а дата народження зазначена правильно — ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На теперішній час заявник не працює та не має можливості внести відповідні зміни до трудової книжки, у зв`язку із чим звернувся до суду із даною заявою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.04.2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання.
Заявник в судове засідання з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності. При вирішенні заяви поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України № НОМЕР_4 , виданого органом 6512, заявник має прізвище, ім`я та по батькові – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З матеріалів справи вбачається, що трудова книжка серії НОМЕР_3 була заведена 18.08.1987 року підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-9» у місті Херсоні на ім`я « ОСОБА_1 ». У зазначеній трудовій книжці містяться записи про трудову діяльність особи у періоди з 18.08.1987 року по 27.05.1996 року та з 03.06.1996 року по 20.07.2000 року.
Судом встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявника у трудовій книжці зазначені російською мовою як « ОСОБА_1 », при цьому дата народження вказана як ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю відповідає даті народження заявника, зазначеній у паспорті громадянина України. Інші ідентифікуючі відомості, зокрема місце роботи, періоди трудової діяльності, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів щодо належності цього документа саме заявнику.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.02.2026 року за вих. № 2100-0303-/4948, заявнику відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 18.08.1987 року по 27.05.1996 року та з 03.06.1996 року по 20.07.2000 року, зазначених у вказаній трудовій книжці, з підстав невідповідності імені заявника, оскільки у трудовій книжці воно зазначене як « ОСОБА_2 », тоді як у паспорті – « ОСОБА_3 ».
Згідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. 
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Оцінюючи встановлені обставини, суд виходить із того, що виявлена розбіжність у написанні імені заявника зумовлена особливостями транслітерації та практикою ведення кадрової документації на момент оформлення трудової книжки, коли записи здійснювалися російською мовою. Зазначена розбіжність має формальний (технічний) характер та сама по собі не свідчить про належність спірного документа іншій особі.
З урахуванням наведеного, оцінивши досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, а також беручи до уваги узгодженість інших анкетних даних заявника, зокрема прізвища, по батькові, дати народження, а також послідовність і безперервність відомостей про трудову діяльність, суд дійшов висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_3 , оформлена на ім`я « ОСОБА_1 », належить саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України у формі id-картки № НОМЕР_4 , орган видачі 6512.
При цьому суд зазначає, що заявник позбавлений можливості встановити вказаний факт у позасудовому порядку, оскільки на теперішній час не має реальних умов для внесення відповідних змін чи виправлень до правовстановлюючого документа.
Виявлені розбіжності не можуть бути усунуті іншим способом, окрім звернення до суду, та фактично перешкоджають заявнику у реалізації його права на пенсійне забезпечення.
Отже, факт, про встановлення якого заявлено, має юридичне значення, а спір про право цивільне у даному випадку відсутній.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому трудової книжки підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 6-13, 81, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України у формі id-картки № НОМЕР_4 , орган видачі 6512), трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 18.08.1987 року підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-9» м. Херсона, в якій власник зазначений як « ОСОБА_1 », із зазначенням дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 04.05.2026 року.

Суддя	Я. В. Шестакова