ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31328/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року (суддя С. В. Прудник) у справі № 160/31328/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у невчиненні дій щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності позивачці;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити одноразову грошову допомогу на користь позивачки, у зв`язку із втратою працездатності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у невчиненні дій щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності позивачкою, є протиправною та порушує приписи Закону України "Про Національну поліцію".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови позивачці в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву (рапорт) позивачки від 08.04.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з урахуванням висновків суду про наявність у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що у позивачки наявне право на отримання одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог пункту 
5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», тому дії відповідача щодо відмови позивачці в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є протиправними.
За цих обставин, суд вважав, що з метою захисту прав позивачки є необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) позивачки від 08.04.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачка не має права на отримання допомоги згідно п.4 ч.1 ст.97 Закону №580, адже позивачці інвалідність не встановлювалась. Зауважує, що позивачка не має права на отримання допомоги згідно п.5 та 6 ч.1 ст.97 Закону №580, адже позивачка не отримувала поранення (контузії, травми та каліцтва). Відтак, скаржник наполягає, що суд першої інстанції хибно дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом ГУНП від 28.02.2025 № 261 о/с позивачка звільнена зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 (за станом здоров`я (через хворобу)) Закону України «Про Національній поліцію» з 01.03.2025.
Згідно свідоцтва про хворобу № 24-с/НПУ від 13.02.2025 захворювання позивачки пов`язане з проходженням служби в поліції, позивач визнана непридатною до служби в поліції.
08.04.2025 року відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 258/25/1145/В), позивачці визначено 35% втрати професійної працездатності.
Захворювання, ТАК пов`язані з проходженням служби в поліції згідно свідоцтва про хворобу №24-с/НПУ від 13.02.2025 року.
Позивачка звернулась із заявою до Головного управління Національної поліції а Дніпропетровської області із заявою в якій просила нарахувати останній одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою працездатності.
Відповідно до відповіді з ГУНП в Дніпропетровської області від 22.07.2025 року за №155451-2025 від 22.07.2025 року: «Головним управлінням розглянуто Вашу заяву щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД у зв`язку із встановленням 35 відсотків втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Повідомляємо, ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2024 № 646 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського». Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону ОГД призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ( номер витягу 258/25/1145/В від 08.04.2025) Вам 31.03.2025 встановлено 35 відсотків втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Ураховуючи, що рішенням експертної команди Вам встановлено втрату працездатності без визначення інвалідності, у Головного управління не має жодних підстав для призначення та виплати ОСОБА_2 ».
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію».
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).
Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.
Приписами п.4 та 5 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Позивачка наполягає, що вона в силу приписів п.4 ч.1 ст.97 Закону № 580-VIII має право на одноразову грошову допомогу.
Аналіз змісту положень п. 4 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII свідчить про те, що держава гарантує поліцейському, який визнаний особою з інвалідністю (за певних умов), одноразову грошову допомогу.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 08.04.2025 року відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 258/25/1145/В), позивачці визначено 35% втрати професійної працездатності. Згідно цього витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи не вбачається, що позивачку визнано особою з інвалідністю.
Колегія суддів з`ясувала, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачку визнано особою з інвалідністю.
За цих обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачка не визнана особою з інвалідністю, а отже підстави для виплати їй одноразової грошової допомоги згідно приписів п.4 ч.1 ст.97 Закону № 580-VIII відсутні.
Колегія суддів враховує, що згідно свідоцтва про хворобу № 24-с/НПУ від 13.02.2025 захворювання позивачки пов`язане з проходженням служби в поліції, а рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 258/25/1145/В), позивачці визначено 35% втрати професійної працездатності.
Апеляційний суд зауважує, що отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) не є тотожним захворюванню поліцейського.
Матеріали справи не містять доказів того, що втрата професійної працездатності позивачкою спричинена отриманням нею поранення (контузії, травми або каліцтва).
Колегія суддів зауважує, що положення п. 5 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII застосовуються виключно у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва).
За цих обставин, суд першої інстанції хибно вважав, що позивачка має право на одноразову грошову допомогу згідно приписів п.5 ч.1 ст.97 Закону № 580-VIII.
Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачкою не доведено наявність підстав для виплати їй одноразової грошової допомоги згідно приписів ст.97 Закону № 580-VIII, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, адже відповідачем в спірному випадку не вчинено протиправні дії/не допущено протиправної бездіяльності.
Таким чином, суд першої інстанції помилково вказав про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його вчинити дії.
Керуючись ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення вимог та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі № 160/31328/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров