ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"15" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/711/26	

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.
За участі секретаря судового засідання: Кастрової М.С.,

За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився, 
від відповідача: не з`явився,

розглянувши матеріали справи № 916/711/26
За позовом: Фізичної особи-підприємця Маєвського Сергія Борисовича ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Норма трейд груп’’ (67772, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, селище Затока, вул. Приморська, будинок 54/1, офіс 15)
про стягнення 730855,40 грн,
обставини справи:

27.02.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява від Фізичної особи-підприємця Маєвського Сергія Борисовича (далі ФОП Маєвський С.Б.), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Норма трейд груп’’ (далі ТОВ ,,Норма трейд груп’’) заборгованість за агентським договором від 30.01.2024 № 30012024/П у розмірі 730855,40 грн та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 8770,26 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ФОП Маєвський С.Б. посилається на порушення відповідачем умов названого договору шляхом часткової неоплати вартості агентської винагороди.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 04.03.2026: прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 916/711/26; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).
Господарський суд Одеської області ухвалою від 30.03.2026: клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Норма Трейд Груп’’ задовольнив частково; постановив справу № 916/711/26 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про час і місце проведення судового засідання; судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 15.04.2026.
Господарський суд Одеської області ухвалою (протокольною) від 20.04.2026 оголосив перерву до 28.04.2026, оскільки в судове засідання 15.04.2026 представники сторін не з`явилися.
Господарський суд Одеської області ухвалою (протокольною) від 28.04.2026 відклав розгляд справи на 13.05.2026.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 14.05.2026 повідомив сторони, що: засідання суду 13.05.2026 не відбулось, про що складено відповідну довідку; наступне судове засідання відбудеться 19.05.2026.
Під час розгляду справи 19.05.2026 суд постановив оголосити перерву до 10.06.2026.
Під час розгляду справи 10.06.2026 суд: перейшов до стадії ухвалення та проголошення рішення; постановив відкласти проголошення на 11.06.2026. 
В судове засідання 11.06.2026 представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце проведення повідомлені належним чином.
У відзиві на позовну заяву ТОВ ,,Норма трейд груп’’ просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки:
- обов`язок з оплати агентської винагороди виникає у принципала за умови укладення договору з третіми особами за сприяння агента, а сума агентської винагороди прив`язана до ціни та кількості товару, які зазначені у відповідному договорі з третіми особами;
- суми агентської винагороди, визначені в актах надання послуг були у подальшому відкориговані у зв`язку із скасуванням підписання договорів з третіми особами та зміні у кількості товару, визначеної у договорі;
- відкориговані суми агентської винагороди відображені в акті звірки взаємних розрахунків між сторонами, від підписання якого позивач відмовився;
- в акті звірки взаєморозрахунків розмір агентської винагороди зменшено на загальну суму 743014,40 грн, а станом на 31.12.2025 заборгованість ФОП Маєвського С.Б. перед відповідачем становила 12159,00 грн. 
- за своєю правовою природою спірний договір є договором про надання посередницьких послуг, що за змістом є близьким до договору доручення або комісії, тому винагорода за такими договорами є платою саме за досягнення результату у вигляді укладення та/або виконання правочину з третіми особами, а не за сам факт здійснення певних дій без досягнення відповідного результату;
- відповідно до загальних засад цивільного законодавства сторони повинні діяти добросовісно та розумно, а заявлення позивачем вимог без урахування фактичного виконання договорів та реального обсягу поставок свідчить про недобросовісне здійснення ним своїх прав

установив:

30.01.2024 між ТОВ ,,Норма трейд груп’’ (Принципал) та ФОП Маєвським С.Б. (Агент) укладено агентський договір № 30012024/П (Договір), відповідно до п.1.1 якого Агент зобов`язується за дорученням і в інтересах Принципала за винагороду сприяти укладенню Принципалом однієї або кількох угод із купівлі та/або продажу товару, (товар) із третіми особами, які набуті за сприяння Агента. Найменування, характеристики, кількість та ціна товару визначається актом приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Належним виконанням Агентом своїх зобов`язань за цим договором вважається факт укладання Принципалом угод (договорів, контрактів) про купівлю та/або продажу товару із третіми особами (набутими за сприяння агента), реквізити яких буди надані Принципалу Агентом з дотриманням положень цього Договору (п.1.2 Договору).
Агент має право: отримувати винагороду відповідно до умов цього договору (п.2.1.1 Договору); сприяти укладенню Принципалом угод (договорів, контрактів) з купівлі та/або продажу товару із третіми особами (п.2.1.6 Договору).
Принципал зобов`язаний: своєчасно виплачувати агентську винагороду (п.2.4.2 Договору); повідомляти Агента про кількість купленого товару, від третіх осіб, набутих за сприяння Агента або проданого товару (п.2.4.6 Договору).
За сприяння в укладенні угоди, передбаченої п.1.1 цього договору, Принципал зобов`язується виплатити Агенту агентську винагороду в розмірі різниці між ціною Принципала та ціною, за яку продають/купують треті особи набуті за сприяння Агента, за кожну одиницю реалізованого Товару (тони). Агентська винагорода в розмірі різниці між ціною Принципала та ціною за яку купують/продають треті особи, набути за сприяння Агента, щонайменше становить 75 грн за 1 т., або що має бути еквівалентно 2 дол. США (п.3.1 Договору).
Агентська винагорода виплачується Агенту на його поточний рахунок протягом трьох банківських днів з дня отримання товару Принципалом, за договорами укладеними з його посередництвом. За домовленістю сторін можлива передплата (п.3.2 Договору).
Сторони домовились, що агентська винагорода також визначається у акті приймання-передачі наданих послуг до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (п.3.4 Договору).
Сторони домовились, що факт підписання цього Договору свідчить про замовлення Принципалом послуг Агента (п.4.2 Договору).
Сторони дійшли згоди, що цей договір є дорученням Принципала здійснювати Агенту в інтересах Принципала за винагороду укладання Принципалом однієї або кількох угод з купівлі та/або продажу товару (п.4.3 Договору).
Ціна товару визначається у акті приймання-передачі наданих послуг до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Також серед іншого в акті приймання-передачі наданих послуг зазначається об`єм, умови поставки та інше (п.4.5 Договору).
Сторони домовились, що факт укладання Принципалом повернутих Агентом примірників угод (договорів, контрактів) про купівлі та/або продажу товару із третіми особами, (набутими за сприяння агента), реквізити яких були надані Принципалу Агентом з дотриманням положень цього договору, вважається належним виконанням Агентом своїх зобов`язань за цим Договором (п.4.8 Договору).
Приймання наданих Агентом послуг, згідно з умовами цього договору, здійснюється шляхом складання і підписання сторонами акта(-ів) приймання-передачі наданих послуг (п.5.1 Договору). 
Агент передає (направляє) Принципалу рахунок на оплату та акт прийому-передачі наданих послуг у двох примірниках для кожної із сторін, які Принципал підписує протягом 3 робочих днів, якщо в нього немає претензій до наданих послуг. Принципал зобов`язаний отримати (особисто, поштою, факсом або електронною поштою на електронну адресу Принципала, вказану у реквізитах договору) від Агента рахунок на оплату та акти прийому-передачі наданих послуг у двох примірниках для кожної із сторін (п.5.2 Договору).
Принципал повертає Агенту належний йому підписаний та засвідчений печаткою Принципала примірник акту прийому-передачі наданих послуг або надсилає обґрунтовані претензії до наданих послуг. Прийом-передача рахунку на оплату та акту для підпису здійснюється сторонами шляхом передачі уповноваженими представниками сторін особисто, поштою, факсом або електронною поштою на електронні адреси, вказані у реквізитах договору (п.5.3 Договору). 
Принципал здійснює оплату за надані послуги шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Агента у безготівковій формі протягом трьох банківських днів з дня виставлення рахунку Агента на оплату за надані послуги (п.6.1 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року і до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором або протягом дії угод (договорів, контрактів), укладених Принципалом з третіми особами, набутими за сприяння Агента (п.7.1 Договору).
На підтвердження надання послуг за Договором сторонами оформлено акти надання послуг на загальну суму 2094780,40 грн, а саме: 
- від 14.03.2024 № 1403 на суму 400000,00 грн (виконавцем виконано послуги посередництва у торгівлі зерновими культурами: 1) договір від 14.03.2024 № 11 з ПСП АФ ,,Соснівська’’, продукція – кукрудза, кількість тонн – 1000, до виплати комісія агента – 100000,00 грн; 2) договір № 14-03/24-АДНТГ з ТОВ ,,Агрохолдинг ДІС’’, продукція – кукурудза, кількість тонн - 3000, до виплати комісія агента – 300000,00 грн);
- від 20.03.2024 № 2003 на суму 624000,00 грн (виконавцем виконано послуги посередництва у торгівлі зерновими культурами: 1) договір від 20.03.2024 № 20-03/2024 з ПСП ,,Іскра’’, продукція – кукурудза, кількість тонн – 3120, до виплати комісія агента – 624000,00 грн; 
- від 10.04.2024 № 1004 на суму 359000,00 грн (виконавцем виконано послуги посередництва у торгівлі зерновими культурами: 1) договір від 10.04.2024 № 10-04/2024 з ПСП ,,Іскра’’, продукція – кукурудза, кількість тонн – 970, до виплати комісія агента – 194000,00 грн; 2) договір від 14.03.2024 № 14-03/24 з ТОВ ,,Агрохолдинг ДІС’’, продукція – кукурудза, кількість тонн - 825, до виплати комісія агента – 165000,00 грн);
- від 30.04.2024 № 3004 на суму 565390,40 грн (виконавцем виконано послуги посередництва у торгівлі зерновими культурами: 1) договір від 09.04.2024 № 09-04/2024ЛН з ТОВ ,,Укрзернопром Лан’’, продукція – ячмінь, кількість тонн – 1465,272, до виплати комісія агента – 293054,40 грн; 2) договір № 18/03/2024 з ТОВ ,,Украгросоюз ЛТД’’, продукція – пшениця, кількість тонн – 407,18, до виплати комісія агента – 81436,00 грн); 3) договір № 26/03/24 з СТОВ ,,Віра’’, продукція – кукурудза, кількість тонн – 954,5, до виплати комісія агента – 190900,00 грн); 
- від 27.06.2024 № 2706 на суму 146390,00 грн (виконавцем виконано послуги посередництва у торгівлі зерновими культурами: 1) договір від 14.06.2024 № 14-06/2024 з ТОВ ,,Хайтер Актив’’, продукція – кукурудза, кількість тонн – 731,95, до виплати комісія агента – 146390,00 грн.
Договір та акти надання послуг містить підписи сторін та скріплені печаткою ТОВ ,,Норма трейд груп’’.
Як убачається з виписок по особовому рахунку ТОВ ,,Норма трейд груп’’ здійснило оплату послуг за Договором на користь ФОП Маєвського С.Б. у сумі 1363925,00 грн, а саме: 31.01.2024 – 199000,00 грн; 23.02.2024 – 200000,00 грн; 11.03.2024 – 9680,00 грн; 25.03.2024 – 100000,00 грн; 27.03.2024 – 100000,00 грн; 29.04.2024 – 100000,00 грн; 14.05.2024 – 246004,00 грн; 19.08.2024 – 12500,00 грн; 14.01.2025 – 38223,00 грн; 21.01.2025 – 58244,55 грн; 22.01.2025 – 10265,45 грн; 11.02.2025 – 175000,00 грн; 12.02.2025 – 107700,00 грн; 15.09.2025 – 7308,00 грн. 
11.01.2026 позивачем засобами поштового зв`язку на адресу відповідача направлено акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2024 по 19.12.2025 та рахунок від 08.01.2026 № 1 на оплату непогашеної частини заборгованості (акти від 10.04.2024 № 1004, від 30.04.2024 № 3004, від 27.06.2024 № 2706), відповідь на які в матеріалах справи відсутня.
В матеріалах справи також наявні копії договорів, долучені відповідачем, з обґрунтуванням причин зменшення розміру агентської винагороди, а саме:
- 14.03.2024 між ТОВ «НОРМА ТРЕЙД ГРУП» і ПСП «АФ «Соснівська» було узгоджено укладення договору купівлі-продажу зерна № 11, предметом якого було постачання товару – кукурудзи у кількості 1000,00 тон. Однак в результаті договір не було підписано продавцем, також факт скасування укладення договору підтверджується листом ПСП «АФ «Соснівська» № 20/03-1 від 20 березня 2024 року. Відповідно, сума агентської винагороди, визначена актом надання послуг № 1403 від 14.03.2024, підписаного сторонами, була зменшена на 100000,00 грн;
- 20.03.2024 між ТОВ «НОРМА ТРЕЙД ГРУП» і ПСП «ІСКРА» було укладено договір поставки № 20-03/2024ІН, відповідно до якого Постачальник зобов`зувався поставити на користь Покупця товар – кукурудзу українського походження у кількості 3120 т. Проте в той же день сторони уклали додаткову угоду до договору та визначили, що кількість товару, яка підлягає поставці за договором, складає 1560 т. Фактично поставлена кількість товару, а саме 1560 т, підтверджується видатковими накладними, а також актом звірки за договором 20-03/2024ІН. Відповідно сума агентської винагороди, визначена актом надання послуг № 2003 від 20.03.2024, підписаного сторонами, була зменшена на 312000,00 грн. 
- 09.04.2024 між ТОВ «НОРМА ТРЕЙД ГРУП» і ТОВ «УКРЗЕРНОПРОМ-ЛАН» було укладено договір поставки № 09.04-2024ЛН від 09.04.2024, відповідно до якого Постачальник зобов`зувався поставити на користь Покупця товар – ячмінь українського походження у кількості 1465 т. Проте 30.04.2024 через неможливість виконання зазначеної поставки з вини Постачальника сторони дійшли згоди про розірвання Договору № 09.04-2024ЛН від 09.04.2024, про що уклали відповідну угоду. Відсутність поставок за даним контрактом підтверджується також актом звірки за договором № 09.04-2024ЛН. Відповідно сума агентської винагороди, визначена актом надання послуг № 3004 від 30.04.2024, підписаного сторонами, була зменшена на 293054,40 грн. 
- 14.06.2024 між ТОВ «НОРМА ТРЕЙД ГРУП» і ТОВ «ХАЙТНЕР АКТИВ» було укладено договір поставки № 14/06/2024 від 14.06.2024, відповідно до якого Постачальник зобов`зувався поставити на користь Покупця товар – кукурудзу українського походження врожаю 2023 року у кількості 740 т. Однак 23.06.2024 сторони дійшли згоди про зменшення кількості товару за договором та підписали додаткову угоду № 2 про зміну умов договору, а саме визначення кількості товару, що підлягає поставці за договором, до фактично поставленої кількості – 542,15 т. Відповідно сума агентської винагороди, визначена актом надання послуг № 2706 від 27.06.2024, підписаного сторонами, була зменшена на 37960,00 грн.
Як убачається з акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ ,,Норма трейд груп’’ та ФОП Маєвський С.Б. за Договором за період січень 2024 року – грудень 2025 року внаслідок коригування сум агентської винагороди, останню зменшено на загальну суму 743014,40 грн, а станом на 31.12.2025 заборгованість ФОП Маєвського С.Б. на користь ТОВ ,,Норма трейд груп’’ становить 12159,00 грн. 
За посиланнями відповідача названий акт звірки надавався позивачу для підписання, але останній від його підписання відмовився.
Фактичні докази надсилання акту звірки, складеного ТОВ ,,Норма трейд груп’’ на адресу ФОП Маєвського С.Б. в матеріалах справи відсутні.
Посилаючись на те, що у ТОВ ,,Норма трейд груп’’ перед позивачем існує непогашена заборгованість за надані послуги за Договором у розмірі 730855,40 грн, ФОП Маєвський С.Б. звернувся з позовом у цій справі до господарського суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов такого висновку.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Відповідно до приписів статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Згідно з ст. 1002 Цивільного кодексу України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги.
Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зважаючи на викладене, проаналізувавши правовідносини, що склалися між сторонами на підставі укладеного між ними Договору, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором, що поєднує у собі елементи доручення та надання послуг, сторони досягли всіх суттєвих умов договору, тому зазначений договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань згідно ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України.
Водночас, для вирішення цієї справи господарський суд має установити два основних аспекти:
- як у Договорі врегульовані питання визначення порядку оплати послуг Агента;
- оцінити дії Принципала, яким підписано без зауважень акти приймання-передачі наданих послуг, проте під час розгляду справи – висловлено заперечення щодо обсягу та ціни наданих послуг.
Як зауважує відповідач у тексті відзиву на позовну заяву, суми агентської винагороди, визначені в актах надання послуг, були у подальшому зменшені відповідачем у зв`язку із не підписанням договору між ТОВ «НОРМА ТРЕИ?Д ГРУП» і ПСП «АФ «Соснівська» договору купівлі-продажу зерна від 14.03.2024 № 11 та змінами у кількості товару, визначеної в договорах з деякими іншими контрагентами (шляхом підписання додаткових угод до договорів).
Господарський суд погоджується, що наведене узгоджується із п.3.2 Договору: « 3.2 Агентська винагорода виплачується Агенту на його поточний рахунок протягом трьох банківських днів з дня отримання товару Принципалом, за договорами укладеними з його посередництвом. За домовленістю сторін можлива передплата».
Натомість, системне тлумамчення Договору потребує розуміння п.3.2 разом зв змістом положень, наведених у розділу 6 Договору: « 6. Порядок здійснення оплати. 6.1. Принципал здійснює оплату за надані послуги шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Агента у безготівковій формі протягом трьох банківських днів з дня виставлення рахунку Агента на оплату за надані послуги».
Таким чином, у договорі виникнення обов`язку Принципала оплати Агентську винагороду обумовлюється різними юридичними фактами: 1)отриманням товару Принципалом; 2) виставленням рахунку Агентом.
Отже, враховуючи наведені суперечності, для з`ясування змісту Договору у частині того, що є юридичним фактом, на підставі якого у Принципала виникає обов`язок оплатити Агентську винагороду необхідно здійснити тлумачення змісту Договору у відповідній частині через порівняння відповідних частин правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом.
Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.
Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Як досліджено вище, предмет Договору (розділ 1) визначений сторонами наступним чином:
« 1.1 Агент зобов`язується за дорученням і в інтересах Принципала за винагороду сприяти укладенню Принципалом однієї або кількох угод із купівлі та/або продажу товару, (товар), із третіми особами, які набуті за сприяння Агента. Найменування, характеристики, кількість та ціна Товару визначається Актом приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємноючастиною цього договору.
1.2 Належним виконанням Агентом своїх зобов`язань за цим договором вважається факт укладання Принципалом угод (договорів, контрактів) про купівлю та/або продаж Товару із третіми особами (набутими за сприяння Агента), реквізити яких були надані Принципалу Агентом з дотриманням положень цього договору.»
Відповідно до абз. 1 п. 3.1 Договору: « 3.1 За сприяння в укладенні угоди, передбаченої п. 1.1 цього договору, Принципал зобов`язується виплатити Агенту агентську винагороду в розмірі різниці між ціною Принципала та ціною за яку продають/купують Треті особи, набуті за сприяння Агента, за кожну одиницю реалізованого Товару( тони).»
За п. 3.4 Договору: «3.4. Сторони домовилися, що агентська винагорода також визначається у Акті приймання-передачі наданих послуг до цього договору, який є його невід`ємною частиною».
Згідно п. 4.8 Договору: « 4.8. Сторони домовились, що факт укладання Принципалом повернутих Агентом примірників угод (договорів, контрактів) про купівлю та/або продаж Товару із третіми особами, (набутими за сприяння агента), реквізити яких були надані Принципалу Агентом з дотриманням положень цього договору, вважається належним виконанням Агентом своїхзобов`язань за цим договором».
Враховуючи наведене можна зробити висновок, що сторонами Договору чітко визначено зміст зобов`язання Агента – сприяння в договорів щодо придбання Принципалом у третіх осіб товару. Таке зобов`язання вважається виконаним з моменту вчинення вказаних правочинів.
Відповідно до п. 5.1 Договору: « 5.1 Приймання наданих Агентом послуг, згідно з умовами цього договору здійснюється шляхом складання і підписання сторонами акта(-ів) приймання-передачі наданих послуг».
Отже, після укладення відповідних правочинів за сприяння Агента між сторонами Договору складаються акти приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до абз. 1 п. 5.1 Договору: « 5.2 Агент передає (направляє) Принципалу рахунок на оплату та Акт прийому-передачі наданих послуг у двох примірниках для кожної із сторін, які Принципал підписує протягом 3 робочих днів, якщо в нього немає претензій до наданих послуг».
Відповідно, положення Розділу 6 Договору щодо порядку здійснення оплати протягом трьох банківських днів з дня виставлення рахунку Агента - гармонічно випливають із підтвердження виконання обов`язку з надання послуг Агентом, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, адже виставлення Агентом рахунків ґрунтується на підписанні сторонами Договору актів прийому-передачі наданих послуг.
Таким чином, слід дійти висновку, що дійсне волевиявлення сторін Договору полягало у виникненні у Принципала обов`язку з оплати наданих послуг після їх надання, тобто підписання відповідних договорів про придбання товару у третіх осіб, як це передбачено Розділом 6 Договору.
Крім того, додатковим аргументом на користь тлумачення договору саме як послуг Агента по сприянню в укладенні Принципалом договорів, є відсутність будь-яких зауважень та претензій зі сторони Принципала при підписанні актів наданих послуг.
Стосовно дій Принципала, яким без зауважень підписано акти наданих послуг, а під час розгляду справи висловлено заперечення щодо обсягу та ціни, господарський суд зазначає таке.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про висловлення застережень Принципалом при підписанні актів наданих послуг, так само відсутні докази того, що Принципал повідомляв Агента про перегляд обсягу та ціни послуг, обумовлених підписаними актами. Лише під час розгляду справи відповідач заявив, що послуги надано у меншому обсязі, ніж визначено у актах, що суперечить попередній поведінці ТОВ ,,Норма трейд груп’’ , який шляхом підписання актів визнав факт надання послуг та їх вартість.
У Постанові ВП ВС від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц вказано, що Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
В основі доктрини venire contra factumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Отже, поведінка відповідача є суперечливою, а отже недобросовісною, що є самостійною підставою для відхилення судом доводів відповідача щодо зменшення обсягу та ціни наданих послуг, як таких, що не відповідають принципу добросовісності.
З огляду на зазначене, ФОП Маєвським С.Б. як Агентом (Виконавцем) виконано належним чином обов`язки за Договором (сприяння укладенню принципалом угод), що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення актами наданих послуг.
В свою чергу ТОВ ,,Норма трейд груп’’ як Принципалом (Замовником) в порушення приписів ст.525,526,610,629,901 ЦК України, умов Договору не оплачено 730855,40 грн агентської винагороди, не дивлячись на те, що згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, ч.1 ст.901 ЦК України, п.3.2, 3.4, 5.1 Договору строк виконання відповідного грошового зобов`язання настав.
Господарський суд задовольняє позовну вимогу про стягнення 730855,40 грн агентської винагороди.
Серед іншого, суд також зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України”, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини “Серявін та інші проти України” вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Крім того, в прохальній частині позовної заяви ФОП Маєвський С.Б також просить стягнути з ТОВ ,,Норма трейд груп’’ витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Як убачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20000,00 грн.
10.02.2026 між ФОП Маєвський С.Б. (Клієнт) та адвокатом Осадчим А.Ю. укладено договір про надання правничої допомоги.
В порядку та на умовах, визначених цим договором, Адвокат приймає доручення з представництва інтересів Клієнта у справі про стягнення з ТОВ ,,Норма трейд груп’’ заборгованості за агентським договором від 30.01.2024 № 30012024/П у Господарському суді Одеської області (п.1.2 Договору).
Предметом цього договору є надання правничох допомоги адвокатом як представником клієнта, а саме: складання та подання процесуальних документів, у т.ч. позовної заяви; участь у судових засіданнях; збір доказів адвокатом (п.1.2 Договору).
За надання правничої допомоги за даним Договором у суді першої інстанції гонорар встановлюється у фіксованому розмірі – 20000,00 грн (п.3.5 Договору).
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами Договору (п.5.1 Договору).
З метою підтвердження оплати гонорару до матеріалів справи надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.05.2026 № 1/05 на суму 20000,00 грн.
За змістом статті 1 Закону України ,,Про адвокатуру та адвокатську діяльність’’ договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України ,,Про адвокатуру і адвокатську діяльність’’, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У відповідності до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн, з наступних підстав:
- на даний час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну оплату правничої допомоги у заявленому розмірі, зв`язок таких витрат саме із розглядом даної справи, детальний опис наданих послуг (час, обсяг, складність);
- з огляду на характер даної справи (типовий спір щодо розрахунків за договором, відсутність складних правових питань, розгляд у спрощеному провадженні), заявлена сума витрат у розмірі 20000,00 грн є явно завищеною, непропорційною та такою, що не відповідає критерію розумності;
- враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог, відсутні правові підстави для покладення будь-яких судових витрат на відповідача.
Зі змісту представлених позивачем документів (договір про надання правничої допомоги від 10.02.2026, ордеру на надання правничої допомоги від 25.02.2026 серії ВН № 1665847, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.08.2019 № 001407, квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.05.2026 № 1/05) вбачається, що адвокатом Осадчим А.Ю. надано позивачу послуги: складання та подання процесуальних документів, у т.ч. позовної заяви; участь у судових засіданнях; збір доказів адвокатом.
Відтак, позивачем доведено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.
Втім, заявлена до стягнення позивачем сума адвокатських витрат унеможливлюється наступним.
Як вірно зауважує відповідач, на виконання приписів ч.6 ст.126 ГПК України, з огляду на характер даної справи (типовий спір щодо розрахунків за договором, відсутність складних правових питань, розгляд у спрощеному провадженні), заявлена сума витрат у розмірі 20000,00 грн є явно завищеною, непропорційною та такою, що не відповідає критерію розумності.
Крім того, у ч.5 ст.129 ГПК України закріплено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес…
На підставі названої норми під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд може не відшкодовувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши критерії для розподілу витрат, наведені в ч.5 ст.129 ГПК України.
Таким чином, зважаючи на предмет спору та заявлений розмір позовних вимог, те, що розгляд справи було здійснено у порядку спрощеного позовного провадження, те, що фактично адвокатом позивача витрачено час на складання позовної заяви у типових правовідносинах щодо часткового невиконання стороною умов агентського договору, господарський суд вважає необґрунтованим заявлений розмір витрат вартістю 20000,00 грн, тому зменшує їх за клопотанням відповідача та за власною ініціативою до 8000,00 грн.
Керуючись ст. 129, 145, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Маєвського Сергія Борисовича – задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Норма трейд груп’’ (67772, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, селище Затока, вул. Приморська, будинок 54/1, офіс 15, код 37089864) на користь Фізичної особи-підприємця Маєвського Сергія Борисовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за агентським договором від 30.01.2024 № 30012024/П у розмірі 730855/сімсот тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять/грн 40 коп., 8770/вісім тисяч сімсот сімдесят/грн 26 коп. судового збору, 8000/вісім тисяч/грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з приписами ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 15 червня 2026 року.

Суддя Т.І. Демченко