Справа № 463/3478/26
Провадження № 2-о/463/151/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова 
в складі головуючого судді Нора Н.В. 
з участю секретаря судових засідань Заверухи О.Б.
заявника ОСОБА_1 
представника заінтересованої особи Гонсьор Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про встановлення юридичного факту, що має значення, -

встановив:

заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 03.07.1996 р. виданого на ім?я ОСОБА_2 , громадянину В?ячеславу ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Подану заяву мотивує тим, що він є власником частини квартири за адресою АДРЕСА_1 ,що підтверджується Свідоцтвом про право власності за ном. НОМЕР_1 від 03.07.1996р. Також він є власником іншої частини цієї квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за ном.3-1662 від14.06.2010р. При спробі, зареєструвати майно в Державному реєстрі речових прав (ДРРП), державний реєстратором було виявлено розбіжності (Рішення за ном.83925762 від 24.03.2026р.) Зокрема у Свідоцтві від 1996 року його ім?я вказано як ОСОБА_4 (без апострофа), тоді як у паспорті та Свідоцтві
про спадщину - В?ячеслав. Зазначена розбіжность виникла внаслідок особливостей радянської та пострадянської лінгвістичної практики, коли ім?я записувалось без апострофа (як у російській мові). Факт того, що ОСОБА_4 та В?ячеслав є однією і тією ж особою підтверджується його документами про народження та освіту в той період. 
В судове засідання з`явився заявник ОСОБА_1 подану ним заяву підтримав, просив задоволити.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 , проти задоволення заяви не заперечила, поклалась на розсуд суду.
Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 20.04.2026 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про встановлення юридичного факту, що має значення прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 03.07.1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .
З свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченої нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., ВМТ №592762, яке зареєстровано в реєстрі №3-1662, вбачається, що ОСОБА_6 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний N? НОМЕР_2 , що проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї оругої) частини квартири АДРЕСА_2 , яка в цілому складається з однієї кімнати, житловою площею 28,1 кв.м, та кухні, загальна площа квартири становить 46,4 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі, площею 3,0 кв.м.
З довідки №235 від 28.01.2026 року виданої обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» виданої ОСОБА_1 про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 29.12.2012р. квартира АДРЕСА_2 зареєстрована (р. N? 29776148) в цілому за ОСОБА_1 , а саме: ч. на підставі свідоцтва про право власності від 03.07.1996р. за N? НОМЕР_1 , виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за N? 447; 1/2ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2010р. за р. N? 3-1662, посвідченого Четвертою Львівською держнотконторою.
Рішенням №83925762 від 24.03.2026 року встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно достатті 1 ЦПК України, зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьомузавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).
Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особіправо в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно дост. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судрозглядає в порядку окремого провадження справи провстановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.
У даному випадку, виключним способом захисту права заявників є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу про право власності на квартиру.
При цьому, суд установив, що вказані невідповідності написання прізвищ власників в свідоцтві про право власності на житло виникли по причині розбіжностей в перекладі з російської на українську мови.
Згідно із Законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку ст. 45, 46ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні прізвищ виникла в результаті описки (граматичної помилки).
Відтак, враховуючи наведені заявником у заяві доводи щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів.
Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявників, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документу не дає можливість заявникам повною мірою реалізувати своє право розпоряджання власністю.
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень учасників справи, з метою усунення перешкод в реалізації заявниками своїх прав як власників, суд дійшов висновків щодо необхідності встановлення фактуналежності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 03.07.1996 р. виданого на ім?я ОСОБА_2 , громадянину ОСОБА_1 .
Керуючись ст.12,13,81,259,263,265,268,293,294,315,319,352,354,355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Заяву про встановлення юридичного факту, що має значення – задоволити.
Встановити фактуналежності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 03.07.1996 р. виданого на ім?я ОСОБА_2 , громадянину ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:      Нор Н.В.