ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/2499/26
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №100536 від 11.02.2026 в розмірі 17000,00 гривень, винесену начальником Управлінням державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Петренком Русланом, за результатом розглядом справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що підставою для застосування спірною постановою адміністративно-господарського штрафу стало встановлення посадовими особами Уктрансбезпеки порушення позивачем вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону. Позивач не погоджується з таким рішенням та вважає, що не є перевізником на замовлення, оскільки не є власником транспортного засобу, вказаного у постанові. Також позивач не зареєстрований, як фізична особа-підприємець, не є суб`єктом господарювання та не здійснює діяльність пов`язану з перевезенням пасажирів. Позивач є користувачем транспортного засобу VOLKSWAGEN LT 35, д.н.з НОМЕР_1 , на підставі договору позички транспортного засобу від 26.08.2025. Власником даного автомобіля є гр. ОСОБА_2 . Крім того, водій ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом на момент проведення рейдової перевірки відповідачем, використовував автомобіль для своїх власних потреб для перевезення своїх рідних, про що зазначив у акті перевірки. Водій керував транспортним засобом на підставах, які не заборонені законом, а саме: відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Тому постанова про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 26.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, зазначивши, що під час перевірки водій транспортного засобу старшому державному інспектору надав посвідчення водія з мобільного додатку «Дія», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та договір позички транспортного засобу. Інших документів, на підставі яких здійснювалось перевезення пасажирів по маршруту «Короп-Київ», у водія не було. У зв`язку із зазначеним складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.01.2026 №078156. Згідно наданих водієм документів до акту внесено відомості про власника транспортного засобу та, одночасно, автомобільного перевізника ОСОБА_1 , про що водію державним інспектором було повідомлено. Відтак оспорювана постанова є правомірною, винесеною з додержанням законодавства, а вимоги позивача є необґрунтованими.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є користувачем транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель LT 35, д.н.з НОМЕР_1 , на підставі договору позички транспортного засобу від 26.08.2025, зареєстрованого в реєстрі № 631. Власником даного транспортного засобу є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 9 зворот-10, 11). 
05.01.2026 посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області у визначений направленням на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №002934 від 02.01.2026 строк, проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9, 32, 39).
Під час перевірки водієм транспортного засобу старшому державному інспектору надано посвідчення водія з мобільного додатку «Дія», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та договір позички транспортного засобу. Інших документів, на підставі яких здійснювалось перевезення пасажирів по маршруту «Короп-Київ», у водія не було. (а.с. 33-28).
За результатами перевірки наданих водієм документів старшим державним інспектором складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №078156 від 05.01.2026, яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" – перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 «Про автомобільний транспорт», а саме договір із замовником транспортних послуг; документ, що засвідчує оплату транспортних послуг; інформацію з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія ОСОБА_4 (а.с. 9, 39).
У графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначено: «Перевозив рідних із зони бойових дій. Матеріальної вигоди не мав». Акт підписано водієм.
Пунктом 17 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2025 № 141) (далі - Порядок №1567) передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник: за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5 Порядку №1567 (пункт 19 Порядку № 1567).
26.01.2026 власнику транспортного засобу, ОСОБА_2 , та позивачу на зареєстровані адреси направлено повідомлення про розгляд справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт із зазначенням часу 11.02.2026 з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. і місця розгляду справи. Додатком до повідомлення також надіслано і копію акта.
Повідомлення про розгляд справи ОСОБА_2 отримала згідно даних зворотнього повідомлення 03.02.2026. Повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 отримав згідно даних зворотнього повідомлення також 03.02.2026, тобто завчасно до початку розгляду справи (а.с. 40, 41, 42, 43).
11.02.2026 до територіального органу Укртрансбезпеки на розгляд справи а ні власник транспортного засобу, а ні позивач не з`явився.
Проаналізувавши зазначені в акті порушення, ознайомившись з відеозаписом проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), керуючись положеннями абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» Управлінням державного нагляду (контролю) у Чернігівській області на позивача винесено постанову про застосування адміністративно господарського штрафу від 11.02.2026 №100536 у сумі 17000,00 грн., яким на ОСОБА_1 накладено штраф за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону) (а.с. 12, 44).
Копію постанови позивачу надіслано рекомендованим листом (а.с. 45).
Вважаючи вищевказану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється – Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). 
У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою. 
Відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-року «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.09.2020 № 340 Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області шляхом об`єднання з Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки утворили Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. 
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби реорганізовано за переліком згідно з додатком.
В результаті реорганізації Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області як територіальний орган Державної служби з безпеки на транспорті.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.07.2025 № 647-р «Про реорганізацію територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області реорганізовано шляхом перетворення в Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі – Закон 2344-III), частиною 12 статті 6 якого встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначається Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до пункту 2 Порядку 1567, рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1, що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Направлення складається з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від дати попередньої перевірки, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, необхідності забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, перевірки дотримання умов перевезень та інших обставин.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Главою 3 розділу I Вичерпного переліку питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16.04.2025 № 703 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено перелік питань, що перевіряються при внутрішніх перевезеннях пасажирів, зокрема, при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезеннях:
1. Наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення:
1) посвідчення водія відповідної категорії;
2) реєстраційні документи на транспортний засіб;
3) договір із замовником транспортних послуг;
4) документ, що засвідчує оплату транспортних послуг; 
5) копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті; 
6) протокол перевірки технічного стану транспортного засобу; 
7) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 
8) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю до 50 кілометрів включно: індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв, або картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв); 
9) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю більше 50 кілометрів: картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв).
2. Направлення у рейс на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км двох водіїв.
3. Дотримання водієм(ями) режиму праці та відпочинку.
4. Оснащення колісного транспортного засобу вогнегасником. 
5. Наявність на автобусі трафаретів відповідно до вимог, передбачених Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту. 
6. Наявність відповідної ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів. 
7. Виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства України про автомобільний транспорт. 
8. При перевезенні організованих груп дітей автобусом:
1) підтвердження стажу керування автобусом не менше 5 років;
2) наявність двох водіїв на маршруті, що виходить за межі населеного пункту та протяжність якого становить понад 250 кілометрів; 
3) узгодження маршруту та розкладу руху із замовником та відповідним підрозділом Національної поліції України. 
Статтею 39 Закону 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Стаття 40 Закону 2344-III визначає основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні пасажирів , так, зокрема, водій транспортного засобу зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.
За приписами пунктів 51, 55, 56, 58, 60 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 № 1184), нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються юридичною або фізичною особою як разові перевезення пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення послуг з нерегулярних пасажирських перевезень та з внесенням автомобільним перевізником інформації про здійснення нерегулярних перевезень до Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті.
Автомобільний перевізник перед виконанням нерегулярних перевезень пасажирів вносить до розділу "Нерегулярні перевезення" Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті інформацію про:
найменування та ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду керівника підприємства, номер телефону та адресу електронної пошти;
транспортний засіб (марку, державний реєстраційний номер транспортного засобу), що використовується для провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів та внесений до Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті;
скановану копію (у форматі PDF) договору про замовлення послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, укладеного з юридичною або фізичною особою;
дату і час здійснення перевезень;
початковий та кінцевий пункти маршруту;
маршрут перевезення та мету поїздки.
Замовлення юридичною або фізичною особою послуг з нерегулярних пасажирських перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору.
Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.
Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування відповідальності.
Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати належним чином засвідчену копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг, а також належним чином засвідчену копію договору страхування відповідальності (страхового поліса чи сертифіката, виданого страховиком).
З наведеного слідує, що ліцензія, договір із замовником послуги є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.
За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв;
замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;
пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;
нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;
послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті факту перевезення позивачем автобусом пасажирів за відсутності договору із замовником транспортних послуг; документу, що засвідчує оплату транспортних послуг; інформації з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія ОСОБА_4 .
Такий висновок зроблено в акті перевірки від 05.01.2026 №078156, проте в акті перевірки лише зазначено загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія, власника транспортного засобу та користувача цього транспортного засобу (позивача).
Натомість в акті перевірки не вказано інформацію про пасажирів - замовників послуг та матеріали перевірки не містять їх пояснень, в тому числі доданий до відзиву відеозапис з нагрудної камери інспектора не містить інформації про ідентифікацію осіб пасажирів, при цьому відсутні їх пояснення щодо обставин їх перевезення позивачем. У документах, складених інспектором, відсутні пояснення стосовно того, на підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення. Тобто, із матеріалів перевірки, в тому числі і з долученого відеозапису із нагрудної камери інспектора, який проводив перевірку, неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умовах такого перевезення, зокрема інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення. Інспектором не отримано пояснень у пасажирів чи здійснювали або чи будуть вони здійснювати оплату за перевезення.
Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.
На думку суду, саме по собі перевезення водієм ОСОБА_3 на транспортному засобі марки VOLKSWAGEN, модель LT 35, д.н.з НОМЕР_1 , пасажирів не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 , який є користувачем транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель LT 35, д.н.з НОМЕР_1 , на підставі договору позички транспортного засобу від 26.08.2025, зареєстрованого в реєстрі № 631, до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки контролюючий орган не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 05.01.2026 позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з нерегулярного перевезення пасажирів автобусом, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.
На думку суду, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки від №078156 від 05.01.2026 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Зважаючи на викладене, судом не надається оцінка виявленим правопорушенням, адже в даному випадку має значення те, що суб`єктом владних повноважень до відповідальності, передбаченої Законом України «Про автомобільний транспорт», притягнуто особу, без достатності на те відповідних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із 2 другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано жодних доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови, а тому позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи зазначене, за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1064,96 грн, який сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 26.02.2026 №2.548186423.1. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.
Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.02.2026 №100536.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Управління державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Шевченка, 5, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, код ЄДРПОУ 39816845).

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО