ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року
м. Київ

справа № 495/9874/21

провадження № 61-4800св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа - відділ державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гасанова Керима Ісфендіяровича, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року у складі судді Заверюхи В. О. та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Карташова О. Ю., Лозко Ю. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва та повернення житлового будинку у первісний до здійснення самочинного будівництва стан.

Позовна заява мотивована тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 жовтня 2006 року є власником 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Вказані 7/100 часток домоволодіння складаються з таких об`єктів: жилий будинок - літ. «А»: 7-1 коридор, 7-2 житлова, 7-3 коридор, 7-4 кухня, 7-5 санвузол, 7-6 комора, 1/3 сараю - літ. «В», у загальному користуванні споруда № 2. 
ОСОБА_2 є співвласником 13/100 частин зазначено домоволодіння, яке належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2010 року серії ВММ № 171408. ОСОБА_2 протягом тривалого часу створює незаконні та протиправні дії, порушуючи як правила добросусідства, так і норми, які регулюють здійснення та проведення будівництва, починаючи з процедури отримання декларації на проведення будівельних робіт до введення об`єктів будівництва в експлуатацію. Своїми незаконними діями відповідач створює негатив для неї, як співласника, оскільки побудовані ним споруди перешкоджають нормальному доступу до належних їй об`єктів нерухомості, є такими, що за своїми характеристиками створюють небезпеку життю та здоров`ю для неї та членів її сім`ї і суттєво погіршують користування належним їй нерухомим майном. 
ОСОБА_2 закінчив будівництво даху (другий поверх, мансарда) із аварійним навісом («козирком») та несучої поверхні, на якій містяться конструкції надбудови. Крім того, незаконність та протиправність будівництва, яке виконано без буд-яких законних дозволів підтверджено приписами та постановами відділу Державної архітектурно-будівельного контролю (далі - ДАБК) та встановлено судовими рішеннями. Відділом ДАБК Білгород-Дністровської міської ради було здійснено позапланову перевірку відповідно до наказу від 10 червня 2019 року № 79. У ході проведення перевірки складено акт від 19 червня 2019 року № 79, відповідно до якого складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 виконує будівельні роботи без повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю. Крім того, ОСОБА_2 було видано припис від 19 червня 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яким надано термін до 20 серпня 2019 року привести будівництво на території вказаного домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. 
Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24 червня 2019 року № 24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. Наказом від 27 серпня 2019 року відділом ДАБК здійснено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт від 04 вересня 2019 року № 143, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та 12 вересня 2019 року винесено постанову, якою на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 5 100 грн за невиконання припису від 19 червня 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 
Вказані постанови ДАБК ОСОБА_2 оскаржив до суду, проте П`ятим апеляційним адміністративним судом постановами від 26 травня 2021 року у справі № 495/8673/19 та від 29 червня 2021 року у справі № 495/5841/19 у задоволенні його позовних вимог відмовлено.
Отже, факт побудови самовільно вказаних об`єктів встановлено судовими рішеннями та постановами ДАБК та не підлягають доказуванню відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України. 

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 своїми силами та за власний рахунок знести самовільно збудовані на території житлового будинку АДРЕСА_1 , надбудову - літ. «а-6», яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року, залишеним без змін в оскаржуваній частині постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2 своїми силами та за власний рахунок знести самовільно збудовані на території житлового будинку АДРЕСА_1 , надбудову - літ. «а-6», яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908, 00 грн.
У частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_2 самовільно, без відповідного дозволу відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради виконав будівельні роботи з реконструкції частини даху житлового будинку з втручанням у огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку на АДРЕСА_1 та без дозволу інших співвласників будинку, тому відповідно до вимог чинного законодавства таке будівництво є протиправним та таким, що порушує права співвласників будинку, що позивачка зазначала у позові, та підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, шляхом знесення самовільно побудованої надбудови. 
Крім того, не виконання відповідачем ОСОБА_2 припису відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради від 19 червня 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким ОСОБА_2 було зобов`язано до 20 серпня 2019 року привести будівництво на території домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, суди розцінили, як його відмову від проведення перебудови самочинного будівництва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2025 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Гасанов К. І., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що знесення самочинної забудови є крайнім заходом впливу на забудовника та можливе лише коли використані всі інші засоби впливу на нього та неможлива перебудова.
Посилається на відповідну судову практику.
Крім того, вважає, що позивач не довела факт порушення її прав спірною забудовою, а тому, вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2025 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними, не спростовують правильність ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, встановлених ними обставин, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення та постанову судів - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2025 року, після усунення недоліків касаційної скарги, у складі колегії суддів: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 

03 червня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2026 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю., справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2026 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 жовтня 2006 року, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І. В., зареєстрованого у реєстрі за № 4088, спадкова справа № 253/2006, належать 7/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з: жилий будинок - літ. «А»: 7-1 - коридор, 7-2 - житлова, 7-3 - коридор, 7-4 - кухня, 7-5 - санвузол, 7-6 - комора, загальною площею - 38,0 кв. м, житловою площею - 15,7 кв. м; 1/3 сараю - літ.«В», у загальному користуванні споруда № 2.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2010 року серії ВММ №171408 належать 13/100 частини вказаного домоволодіння.

Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради 10 червня 2019 року видано наказ № 79 про проведення позапланової перевірки та головному спеціалісту-інспектору відділу Українському Д. В., головному спеціалісту-інспектору відділу Лишенко О. Л. та головному спеціалісту-юрисконсульту відділу Клівець М. Ю. надано направлення для проведення позапланового заходу № 79 від 10 червня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

19 червня 2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складено акт № 79 та протокол про адміністративне правопорушення, згідно з якими: виходом на місце розташування об`єкту будівництва виявлені ознаки проведення будівельних робіт (без жодних документів дозвільного характеру) з реконструкції частини даху житлового будинку - літ. «А» з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку - літ. «А», а саме: заміна частини покрівлі даху будинку з заміною крокв даху та зміною нахилу цих крокв і в цілому зі зміною нахилу реконструйованої частини даху будинку з подальшим обладнанням (розташуванням) у цій частині будинку приміщень надбудови «а-6» та складається з: приміщення «6-8» площа 9,9 кв. м; приміщення «6-9» площа 4,5 кв. м; сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова «а-1» та приміщення надбудови «а-6». Також зафіксовано, що зовнішні огороджувальні конструкції приміщення «6-9» розібрані.

Згідно з матеріалів, наданих КП «Білгород-Дністровське БТІ» стосовно житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , надбудова «а-6», яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 , збудована самочинно та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова - «а-1» та приміщення надбудови «а-6».

Відповідно до листа управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 17 квітня 2019 року № 97 встановлено, що вихідні дані на проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради не надавались.

Згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація про початок виконання підготовчих або будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , замовником яких є ОСОБА_2 

19 червня 2019 року відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради Руссу Т. І. видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яким ОСОБА_2 надано термін до 20 серпня 2019 року привести будівництво на території домоволодіння на АДРЕСА_1 у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

24 червня 2019 року начальником відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 24 відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 КУпАП за порушення пункту 1 частини першої, частини сьомої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» та Порядку № 466. На ОСОБА_2 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

На підставі наказу відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 27 серпня 2019 року було здійснено перевірку домоволодіння на АДРЕСА_1 та за результатами перевірки складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 04 вересня 2019 року № 143, на підставі якого 04 вересня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті188-42 КУпАП.

12 вересня 2019 року начальником відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 33, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП за невиконання припису відділу Державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушення вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 19 червня 2019 року та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн.

Не погоджуючись з постановою відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 12 вересня 2019 року № 33 ОСОБА_2 подав до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області адміністративний позов про скасування постанови відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 12 вересня 2019 року № 33.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року у справі №495/8673/19, позов ОСОБА_2 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради, начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради задоволено. Постанову відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 12 вересня 2019 року № 33 скасовано.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року скасовано та у справі прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з постановою відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 26 вересня 2019 року № 24 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом про скасування постанови відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року у справі № 495/5841/19, позов ОСОБА_2 задоволено. Постанову відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 26 вересня 2019 року № 24 скасовано.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 23 липня 2024 року в справі № 359/1365/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника  ОСОБА_2 - адвокатаГасанов К. І.,задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями частин першої-п`ятої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно із частинами першою, другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У абзаці 1 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам роз`яснено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Відповідно до положень статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно із частиною третьою статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.
Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частини друга-сьома статті 376 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини. Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівництво повинно здійснюватися з урахуванням вимог містобудівної документації і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно із частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною другою статті 369 ЦК України встановлено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши правову оцінку доводам сторін, наданим доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованих висновків про те, що позивач довела обґрунтованість своїх позовних вимог, оскільки відповідачем незаконно було здійснено спірну забудову, ОСОБА_2 порушено вимоги будівництва, оскільки він самовільно, без відповідного дозволу та без погодження інших співвласників домоволодіння провів будівельні роботи з реконструкції частини даху житлового будинку, з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції і такими діями порушив права позивача.

Доводи касаційної скарги про те, що знесення самочинної забудови є крайнім заходом впливу на забудовника та можливе лише коли використані всі інші засоби впливу на нього та неможлива перебудова, є правильними. Проте, за встановлених судами обставин, висновки про те, що до ОСОБА_2 слід застосувати саме такий захід реагування, як зобов'язання своїми силами та за власний рахунок знести самовільно збудовані приміщення, є обґрунтованими, оскільки як у судах попередніх інстанцій, так і в касаційній скарзі відповідач не погоджується на інші способи впливу і взагалі вказує, що права позивача не порушені.

Суд апеляційної інстанції, відповідаючи на аналогічний довів апеляційної скарги, правильно вказав, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Частиною першою статті 41 Закону Украни «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Припис є письмовою вимогою органу державного нагляду (контролю) до суб`єкта господарювання щодо усунення допущених порушень вимог законодавства та зупинення дій (бездіяльності), які потягли ці порушення. Підставою для винесення припису є виявлення порушень вимог законодавства за результатами проведеної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною сьомою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Обов`язковість подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, встановлена й пунктом 5 Порядку № 466.

З наведених вище правових положень вбачається, що виконувати будівельні роботи замовник має право після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДАБК або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта будівництва, а у разі невиконання вимог закону правопорушник притягається до адміністративної відповідальності.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що у зв`язку з проведенням ОСОБА_2 самочинного будівництва без належного дозволу на виконання будівельних робіт, будівельні роботи були розпочаті без повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю та з порушенням будівельно-технічних, санітарно-технічних норм, відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради йому видавалися приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з якими ОСОБА_2 зобов`язували у визначенний термін привести будівництво на території домоволодіння на АДРЕСА_1 у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проте ним такі приписи не виконувалися, він притягувався до адміністративної відповідальності за незаконне будівництво та на нього накладалися штрафи за невиконання приписів. Постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності оскаржувалися ним у судах, проте у задоволення його позовних вимог було відмовлено.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій надали правильну оцінку діям відповідача та вказали, що не виконання ОСОБА_2 припису відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким ОСОБА_2 зобов`язано до 20 серпня 2019 року привести будівництво на території домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проте відповідач в установлений строк добровільно не виконав вимоги припису та свідомо ухиляється від їх усунення, свідчить про відмову ОСОБА_2 від проведення перебудови самочинного будівництва.
Судом апеляційної інстанції правильно враховано, що до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції (понад чотири роки) відповідач не здійснював ніяких заходів для врегулювання спору і поновлення прав позивача, незважаючи на її звернення до уповноважених органів і установ, триваючий судовий розгляд цієї справи.

Тобто, за встановлених у цій справі обставин, знесення незаконної самовільної забудови є належним та справедливим захистом прав позивача, а суди в ефективний спосіб захистили її права, оскільки до ОСОБА_2 вже вживалися заходи щодо усунення порушень, тому застосування крайнього заходу впливу - знесення самовільної забудови, є цілком виправданим та обґрунтованим.

Посилання касаційної скарги про те, що позивачем не доведено факт порушення її прав спірною забудовою, є безпідставними, оскільки сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_2 здійснив самочинну добудову не тільки з порушенням будівельно-технічних, санітарно-технічних норм, а й без погодження зі співвласниками будівлі, зокрема ОСОБА_1 , та з втручанням у огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку, що безумовно впливає на права та інтереси останньої.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гасанова Керима Ісфендіяровича, залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк