УХВАЛА

27 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №520/30027/25
адміністративне провадження № К/990/15768/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів Білак М.В., Желєзного І.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року
у справі №520/30027/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково:
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 13 жовтня 2021 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у серпні 2022 та травні 2023, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня відповідного календарного року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 13 жовтня 2021 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у серпні 2022 та травні 2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з указаним рішенням Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась із апеляційною скаргою до Другого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху.
Скаржнику надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 1453 грн 44 коп.; уточненої апеляційної скарги із зазначеними відомостями про ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) позивача по справі, його місце проживання чи перебування.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 18 лютого 2025 року о 23:24 год. 
23 лютого 2026 року від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла заява про усунення недоліків разом із платіжною інструкцією про сплату судового збору, однак уточненої апеляційної скарги скаржник не надав.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції установив, що в установлений судом строк відповідач лише частково виконав вимоги ухвали без руху, зокрема, не подав до суду уточненої апеляційної скарги із зазначеними відомостями про ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) позивача по справі, його місце проживання чи перебування.
Не погоджуючись із указаної ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, відповідач не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, зводяться виключно до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції.
Як зазначено вище, з оскаржуваного судового рішення установлено, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху та установлено десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі та уточненої апеляційної скарги із зазначеними відомостями про ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) позивача по справі, його місце проживання чи перебування.
З огляду на те, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, установлений судом, зокрема, не подала до суду уточненої апеляційної скарги із зазначеними відомостями про ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) позивача по справі, його місце проживання чи перебування, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що він засобами поштового зв`язку направив позивачу копію апеляційної скарги, оскільки указане не нівелює обов`язок скаржника виконати вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в частині подання до суду уточненої апеляційної скарги, чого відповідачем зроблено не було.
У тексті касаційної скарги заявником, також, не заперечується, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині необхідності подання уточненої апеляційної скарги, ним не було надано до суду жодних заяв/клопотань із зазначенням обставин, які перешкоджають виконанню такої процесуальної дії в установлений строк.
Так, зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, установленому законом.
Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Підсумовуючи Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись частинами першою, третьою статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі №520/30027/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.В. Жук
М.В. Білак
І.В. Желєзний
Судді Верховного Суду