Справа № 420/5460/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Комунальної установи «Комбінат громадського харчування» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася Комунальна установа «Комбінат громадського харчування» з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.01.2025 року №4694/15-32-07-06 щодо застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 7592 грн.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачці - відповіді на відзив.
Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справі від 24.12.2025 року цю справу передано на розгляд судді Свиді Л.І.
Ухвалою від 29.12.2025 року суддею Свидою Л.І. прийнято цю справу до свого провадження, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований позивачем тим, що у податкового органу не було підстав для призначення проведення фактичної перевірки позивача, контрольна розрахункова операція проведена не у порядок та не у спосіб, встановлені законодавством, з матеріалів перевірки не можливо встановити підстави для застосування до позивача фінансових санкцій, чек при здійсненні розрахункової операції позивачем виданий, а тому оскаржуване податкове-повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню судом.
Відзив обґрунтований відповідачем тим, що у контролюючого органу були підстави для проведення фактичної перевірки позивача на підставі доповідної записки про можливі порушення податкового законодавства, під час перевірки виявлено відсутність чеків на суму готівкових коштів, наявних на місці проведення розрахунків, а тому оскаржуване податкове-повідомлення є правомірним та не підлягає скасуванню судом.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Комунальна установа «Комбінат громадського харчування» є юридичною особою, яка перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, основний вид діяльності позивача – 56.29 Постачання інших готових страв.
Головним управлінням ДПС в Одеській області 17.12.2024 року виданий наказ №13090-п «Про проведення фактичної перевірки Комунальної установи «Комбінат громадського харчування», яким на підставі п. п. 19-1.1.4, 19-1.1.8 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80, п. п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, наказано провести фактичну перевірку позивача з 17.12.2024 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 18.12.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
На підставі зазначеного наказу в період з 18.12.2024 року по 26.12.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведена фактична перевірка їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 32, за результатами якої складений акт перевірки від 26.12.2024 року, зареєстрований 27.12.2024 року за №56778/15/53/PP0/33567747.
Перевіркою встановлено, що розрахункові операції на загальну суму готівки проведені через РРО, чеки не надані.
Згідно опису наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків від 18.12.2024 року сума готівкових коштів складає 7592 грн. Зазначена сума відповідно до Х-звіту проведена через РРО.
Будь-яких зауважень, заперечень щодо опису готівкових коштів, акту перевірки від суб`єкту господарювання під час проведення перевірки не надходило, зазначені документи підписані без зауважень.
Таким чином, в акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області направлене позивачу податкове повідомлення-рішення від 31.01.2025 року №4694/15-32-07-06, яким до позивача, за порушення п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7592 грн. за п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Позивач не погоджується з правомірністю податкового повідомлення-рішення, а тому звернулася до суду з цим позовом.
Позивач в позові зазначає про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, оскільки ним виконуються обов`язки щодо подання звітності.
Суд з такими твердженнями не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1, п. п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80, Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки, в тому числі, фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, з підстав неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.
Відповідно до положень п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для оформлення наказу про проведення фактичної перевірки позивача стала інформація, яка свідчить про можливі порушення Комунальною установою «Комбінат громадського харчування» законодавства, контролю за яким покладено на контролюючий орган, зокрема, протягом 2024 року позивачем не забезпечено подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням РРО або подання її з нульовими показниками.
В ході проведення аналізу управлінням податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області згідно баз даних «Податковий блок» та АРМ АІС «Податки» встановлено наступне. Основний вид діяльності – 56.29 Постачання інших готових страв, загальна сума доходу за 2023 рік складає 17899900 грн., у суб`єкта господарювання зареєстрований 1 РРО на одну господарську одиницю (їдальню), сума виторгу за листопад 2024 року склала 190575 грн.
Відповідна інформація була викладена у доповідній записці начальника податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області, яка направлена начальнику Головного управління ДПС в Одеській області.
Відповідно до положень п. п. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72, п. 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів; тощо.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
В наказі Головного управління ДПС в Одеській області від 17.12.2024 року №13090-п зазначена як правова підстава призначення перевірки (п. п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України), так і деталізовано фактичну підставу: наявність податкової інформації, отриманої в рамках проведення аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій. При цьому, обсяг інформації, зазначеної в наказі відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, зокрема, щодо зазначення підстав для проведення перевірки, визначених Кодексом.
В даному випадку суд вважає безпідставними доводи позивача про протиправність призначення фактичної перевірки щодо нього та відсутність підстав для її призначення.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 висловив позицію, що застосована законодавцем конструкції щодо наявної/отриманої інформації – «яка свідчить про можливі порушення» – дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Аналіз п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме – наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.
Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Незважаючи на зазначення податковим органом в наказі іншої підстави проведення перевірки – п. п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, суд вважає, що висновки, викладені в зазначеному рішенні Верховного Суду можна застосувати до спірних правовідносин, оскільки в цьому випадку також в наказі достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки.
Щодо факту порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд вважає його підтвердженим, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Контрольна стрічка - це: а) копії розрахункових документів, послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі; б) електронні копії розрахункових документів, а також електронні копії фіскальних звітних чеків, які сформовані послідовно із додаванням у кожен наступний розрахунковий документ або фіскальний звітний чек хешу попереднього розрахункового документа або фіскального звітного чека та зберігаються в електронній формі програмним реєстратором розрахункових операцій під час його роботи на період відсутності зв`язку між програмним реєстратором розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу (в режимі офлайн) до моменту передачі розрахункових документів або фіскальних звітних чеків до фіскального сервера контролюючого органу.
Електронна копія фіскального звіту - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звіту, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання - 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше.
Оскільки позивачем під час перевірки не надані чеки щодо розрахункових операцій на загальну суму готівки, що знаходилася на місці проведення розрахунків в розмірі 7592 грн., податковим органом правомірно застосовані до позивача штрафні санкції в розмірі 100 відсотків цієї суми.
Зазначене порушення відображено в акті, підтверджується матеріалами перевірки, при цьому позивач будь-яких зауважень щодо складених матеріалів та висновків перевірки не мав. Позивачем також не надано доказів на спростування обставини порушення вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, зокрема, не надано чеків на суму 7592 грн.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 31.01.2025 року №4694/15-32-07-06 щодо застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 7592 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Комунальної установи «Комбінат громадського харчування» не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Комунальної установи «Комбінат громадського харчування» (пр-т. Шевченко. 4, Одеса, Одеська область, 65032, код ЄДРПОУ 33567747) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, Одеська область, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.01.2025 року №4694/15-32-07-06 щодо застосування до Комунальної установи «Комбінат громадського харчування» фінансових санкцій в розмірі 7592 грн. – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя Леонід СВИДА

.