Справа № 420/22685/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в якій просив:
визнати протиправними дії військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військово-лікарської комісії з метою визначення його ступеню придатності до військової служби
та скасувати постанову у формі Довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою визначено ступінь придатності ОСОБА_1 , до військової служби.
Ухвалою суду від 15 липня 2025 року позивачу поновлено строк звернення до суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був незаконно затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .
12 листопада 2024 року за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , проведеного військово-лікарською комісією (ВЛК) ІНФОРМАЦІЯ_4 , його було визнано «придатним до військової служби» відповідно до графи II, ст. 62-В, 64-Д Розкладу хвороб, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 65 від 2008 року.
Але позивач зазначає, що процедура військово-лікарської експертизи регулюється Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». 
Відповідно до чинної редакції Положення, стаття 64-Д відсутня серед класифікаторів Розкладу хвороб, що вказує на порушення правових норм та неправильне застосування законодавства військово-лікарською комісією (ВЛК).
На думку позивача, будь-яке відхилення від затверджених категорій придатності та використання неіснуючих норм є грубим порушенням процедури військово-лікарської експертизи, що може призвести до незаконного залучення особи до військової служби.
Тому, позивач вважає, що враховуючи, що рішення про придатність ОСОБА_1 було ухвалене на підставі неправомірного посилання на неіснуючу норму, воно є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, позивач звертає увагу, що медичний огляд, проведений ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_1 мав поверхневий та формальний характер, Постанова ВЛК жодним чином не відображає реальний стан здоров`я та ступень придатності ОСОБА_1 до військової служби, а тому-підлягає скасуванню.
Так, відповідно до запису лікаря-терапевта від 20.12.2024 року, у якому зазначено попередній діагноз: К21.0 - Гастроезофагеальний рефлюкс з езофагітом (ГЕРХ), хронічний гастродуоденіт у стадії загострення. Основний діагноз: К86.1 - Інший хронічний панкреатит.
Також додається висновок лікаря-невропатолога від 26.12.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено основний діагноз: М54.10 - Радикулопатія, множинні ураження відділів хребта, хронічний вертеброгенний радикуліт шийного, грудного та поперекового відділів хребта на рівнях С5-С6, Th6-Th7, L5-S1, що супроводжується больовим та м`язово-тонічним синдромом і підтверджується результатами МРТ-дослідження.
Згідно з результатами МРТ дослідження трьох відділів хребта та спинного мозку від 24.12.2024 року Медичного центру «Medessa» у ОСОБА_1 було встановлено: МР - картина дегенеративно-дистрофічних змін шийного відділу хребта за типом міжхребцевого остеохондрозу на рівні С4-С6. Протрузія м/х диска С5-С6. Деформуючий спондильоз. Спондилоартроз. МР - ознак патологічних змін шийного відділу спинного мозку не виявлено. МР - картина дегенеративно-дистрофічних змін грудного відділу хребта за типом міжхребцевого остеохондрозу на рівні ТЬЗ-Тh12. Грижі м/х дисків Тh5-Тh7, Тh9- Тh10, Тh11-Тh12. Деформуючий спондильоз з ознаками ентезіту на рівні Тh6-Тh7, Тh11-Тh12. Спондилоартроз. Звуження корінкових каналів. Артроз реберно-хребетних зчленувань. Патологічних змін спинного мозку не виявлено. МР - картина дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта за типом міжхребцевого остеохондрозу на рівні L5-S1. Грижа м/х диска L5-S1. Ретролістез L5 І ст. Деформуючий спондильоз. Спондилоартроз.
Позивач звертає увагу, що з моменту виявлення хвороби пройшло чимало часу і стан здоров`я ОСОБА_1 жодним чином не покращився, а лише погіршився, на що він неодноразово звертав увагу при проходженні ВЛК.
До статті 64 графи II Розкладу хвороб Положення ВЛК включено: хвороби хребта (дорсопатії) та їх наслідки М40-М54 (кіфоз і лордоз, сколіоз, остеохондроз хребта, спондилоліз, спондилолістез, ураження міжхребцевих дисків, інші дорсопатії).
На думку позивача, діагноз ОСОБА_1 має всі ознаки пункту «а», чи «б» ст. 64 Графи II Розкладу хвороб Положення ВЛК, що тягне за собою визнання непридатною до військової служби, чи придатною до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
З наведених підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.
До суду 29 липня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив, відповідно до якого представник позовні вимоги не визнає та просить відмовити, зазначивши, що позивач обрано неправильний спосіб захисту прав, оскільки припущення щодо непроходження позивачем медичного огляду під час його призову не є свідченням непридатності позивача до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Таким чином, представник відповідача вважає, що позовна вимога про визнання протиправними дій та скасування висновку військово-лікарської комісії не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не призведе до поновлення такого права.
Також представник відповідача зазначає, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Щодо процедури проходження військово-лікарської комісії та відсутності підстав для скасування довідки про проходження військово-лікарської комісії представник відповідача зазначив, що процедура медичного огляду була дотримана відповідно до приписів Положення № 402.
Згідно з п.22.7 розділу XXII Положення №402 постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
У разі наявності сумніву щодо правильності висновку даної комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК, яка наділена таким правом.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до вищої за рівнем військово-лікарської комісії для перегляду постанови у формі довідки, винесеною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто, позивач не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби.
Своєю чергою, до суду 30 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на задоволенні позову.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , 26.09.1994 року, відповідно до записів у військовому квитку Серія НОМЕР_3 від 13.11.2024р., призваний у Збройні Сили України по мобілізації , 13.112024 року на підставі Указу ПУ № 69/2022.
Відповідно до п. 13 військового квитка Серія НОМЕР_3 від 13.11.2024р., 12.11.2024 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач визнаний придатним за гр. ІІ ст. 62-В, 64-Д розкладу хвороб (наказ Міноборони (СЗРУ) від 2008 р. № 65), підлягає повторному огляду 11.2029 року. 
Судом досліджено копії медичних документів позивача, долучених до позовної заяви.
Ухвалою від 15 липня 2025 року зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду: довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою визначено ступінь придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової служби та вся інша медична документація, яка була складена за результатом його медичного обстеження (картки обстеження та медичного огляду, результати проведених аналізів тощо).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що підготовка та збір вказаних доказів потребує певного часу. Однак, вказані докази не були надані суду.
Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Враховуючи зміст спірних правовідносин, керуючись ч. 9 ст. 80 КАС України, суд доходить висновку, що визнано обставина щодо видачі позивачу довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України та діє до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543 визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі, - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.10 ст. 2 Закону України №2232-ХП та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Згідно з п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до пункту 1.1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно з п.1.2 розділу II Положення №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до п. 2.6 розділу II Положення № 402 оцінка стану здоров`я та придатності до військової служби проводиться у відповідності з графою 1 Розкладу хвороб та графами 1-11 ТДВ "А".
Змістом спірних правовідносин є незгода позивача із діями військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військово-лікарської комісії з метою визначення його ступеню придатності до військової служби, та як наслідок, скасування постанови у формі Довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою визначено ступінь придатності ОСОБА_1 , до військової служби.
Позивач зазначає, що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 було допущено порушення Положення ВЛК, позивач звертає увагу на те, що стосовно нього не проводилися обов`язкові медичні огляди, необхідні аналізи та належні обстеження та скарги Позивача на стан здоров`я були проігноровані.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із застосування норм права таким чином.
Відповідно до п.20.1 розділу XX Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК (п.20.2 розділу XX Положення №402).
Відповідно до п.22.7 розділу XXII Положення №402 постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Згідно з п. 22.3. розділу XXII Положення №402 постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, та надсилаються у військову частину та/або до ТЦК та СП в електронній та/або паперовій формі.
Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що військовослужбовцю (військовозобов`язаному, резервісту) надається право на перегляд ухваленого рішення ВЛК.
Суд враховує, що при розгляді позову щодо оскарження рішення лікарських комісій, не може здійснюватися оцінка підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 р. у справі №806/526/16 зазначив, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Своєю чергою, перевіряючи на предмет дотримання процедури прийняття оскаржуваного висновку, суд зазначає, що позивач обґрунтовує порушення процедури лише тим, що при медичному огляді не були враховані всі медичні документи стосовно позивача, що вже виходить за межі перевірки у судовому порядку.
Щодо внесення до пункту 13 військового квитку позивача запису Серія АГ № 419946 від 13.11.2024р. інформації про те, що позивач визнаний придатним за гр. ІІ ст. 62-В, 64-Д розкладу хвороб (наказ Міноборони (СЗРУ) від 2008 р. № 65), з посиланням на те, що процедура військово-лікарської експертизи регулюється Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», та відповідно до чинної редакції Положення, стаття 64-Д відсутня серед класифікаторів Розкладу хвороб, суд зазначає, що наведені обставини не свідчать про порушення відповідачем процедури медичного огляду позивача.
З наведених підстав, суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Тому, виходячи із наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню.
У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Суддя Л.Р. Юхтенко

.