ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/16426/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України та Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України (далі також - Львівська митниця, відповідач 1) та Головного управління ДПС у Львівській області (далі також - ГУ ДПС у Львівській області, відповідач 2), в якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №2090002025128 від 17.04.2025, №2090002025127 від 17.04.2025, №2090002025126 від 17.04.2025; 
- визнати протиправною і скасувати податкову вимогу №0012866-1303-1301 від 23.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 18.03.2025 № 37/25/7.4-19/3334802444, висновками якого встановлено заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів за митною декларацією від 01.07.2022 № UA209180/2022/045999, якою на митну територію України було ввезено товар - автомобіль легковий марки VOLVO, модель ХС90, номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року виготовлення, із застосуванням пільги за кодом « 311», запровадженої Законом України від 24.03.2022 № 2142-IX. Позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними з огляду на відсутність її вини як декларанта (суб`єкта ввезення транспортного засобу). Зазначила, що не мала реальної можливості виявити чи виправити помилки, допущені посадовою особою митного органу під час оформлення декларації, діяла добросовісно, надала усі необхідні документи та діяла відповідно до митного і податкового законодавства. Позивач не є фахівцем у сфері митного права, не є професійним митним брокером, не має технічної можливості самостійно вносити дані до автоматизованої системи митного оформлення, оскільки усі відомості вносяться до інформаційних систем Держмитслужби виключно посадовою особою митниці. Послався на те, що у кримінальному провадженні № 62023140110000490 (за частиною 2 статті 364 КК України) як підозрюваний фігурує саме посадова особа митного органу - інспектор Петрушкевич Ю.Є., який, за версією досудового розслідування, неналежно оформив документи на транспортні засоби, у тому числі і за митною декларацією № UA209180/2022/045999. Обвинувальний акт у цьому провадженні скеровано до Городоцького районного суду Львівської області. На думку позивача, шкода, завдана державі несплатою митних платежів, має відшкодовуватися винною особою за обвинувальним вироком суду у кримінальному провадженні, а не покладатися на потерпілу особу - декларанта. Позивач також посилається на презумпцію добросовісності платника податків та на закріплений у пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України принцип, за яким у разі існування правових сумнівів щодо застосування норм податкового законодавства такі сумніви тлумачаться на користь платника. Звернула увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності (правової стабільності), закріпленого у практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Серков проти України», «Суомінен проти Фінляндії»), згідно з яким особа має право розраховувати на сталість правового регулювання та не повинна нести відповідальність за технічні чи службові помилки посадових осіб. Покликаючись на частину 2 статті 77 КАС України, зазначила, що обов`язок доказування правомірності рішення покладено на суб`єкта владних повноважень. З наведених підстав просила позов задовольнити.
Ухвалою судді від 18.08.2025 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 29.06.2026 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Львівській області; закрито провадження у справі № 380/16426/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 23.06.2025 № 0012866-1303-1301.
На адресу суду від відповідача 1 - Львівської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечено. В обґрунтування заперечень відповідач 1 вказав, що документальною невиїзною перевіркою позивача встановлено порушення вимог частини першої статті 257, частини першої статті 263, частини шостої статті 280, статті 292, частини першої статті 297, частини першої статті 377 Митного кодексу України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190, пункту 206.1 статті 206, підпункту 215.3.5 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання зі сплати митних платежів на загальну суму 139 156,30 грн, у тому числі: ввізне мито - 12 311,04 грн, акцизний податок - 83 134,14 грн та податок на додану вартість - 43 711,12 грн.
Відповідач 1 зазначив, що 30.06.2022 о 22:39 через пункт пропуску «Краківець - Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці здійснено пропуск на митну територію України транспортного засобу, який переміщувався за попередньою митною декларацією типу ІМ 40 ЕЕ від 26.06.2022 № UA209000/2022/991601. Такий вид попередньої митної декларації, за доводами відповідача 1, містить лише відомості, достатні для ввезення товару та забезпечення його доставки до митного органу призначення, а тому для випуску товарів у відповідний митний режим відповідно до частини тринадцятої статті 259 МК України подається додаткова декларація після доставлення транспортного засобу до митного органу. Для здійснення митного оформлення автомобіля 30.06.2022 до ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці подано електронну додаткову митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA209180/2022/045999.
Разом з тим, за доводами відповідача 1 та відповідно до Акта «Про результати перевірки з окремих питань» від 27.12.2022 № 7.4-17/21/794, транспортний засіб, оформлений за вказаною декларацією, заїхав у зону митного контролю 01.07.2022 о 00:49:58, що підтверджується перепусткою № 0-058077 та витягом із журналу в`їзду/виїзду в зону митного контролю. Відтак, на думку відповідача 1, подання додаткової митної декларації у день, що передує дню доставки товару до митного органу (30.06.2022), суперечить вимогам частини першої статті 263 МК України, а митне оформлення фактично здійснено 01.07.2022, тобто після припинення з 00:00 год 01.07.2022 дії пільги за кодом « 311» (у зв`язку з виключенням відповідних норм Законом України від 21.06.2022 № 2325-IX). За таких обставин, як вважає відповідач 1, пільга застосована безпідставно, а митні платежі підлягали нарахуванню та сплаті на загальних підставах.
Відповідач 1 також послався на те, що подання додаткової митної декларації до доставлення товару є підставою для відмови у її прийнятті (пункт 3 частини одинадцятої статті 264 МК України), та зазначив про обізнаність позивача з порядком декларування. На підтвердження своєї позиції покликався на постанову Верховного Суду від 30.05.2024 у справі № 380/18087/22, а також на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі № 380/6406/23, якою відмовлено у задоволенні позову інспектора Петрушкевича Ю.Є. про скасування дисциплінарного стягнення, накладеного, зокрема, за оформлення транспортних засобів за деклараціями від 30.06.2022 з порушенням частини першої статті 263 МК України. Просив у задоволенні позову відмовити.
Від відповідача 2 - Головного управління ДПС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, який за змістом є клопотанням про закриття провадження. Вказане клопотання вирішено судом ухвалою від 25.06.2026.
Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та встановив таке.
За митною декларацією від 01.07.2022 № UA209180/2022/045999 на митну територію України ввезено товар № 1 - автомобіль легковий марки VOLVO, модель ХС90, номер кузова НОМЕР_1 , 2005 року виготовлення, дата першої реєстрації 31.03.2005, тип двигуна дизельний, робочий об`єм двигуна 2401 см3, такий, що був у використанні; код товару згідно з УКТЗЕД - 8703329030. Особою, відповідальною за фінансове врегулювання, є позивач - ОСОБА_1 . Митне оформлення товару здійснено із застосуванням преференції за кодом « 311» з умовним нарахуванням та без сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.
На підставі наказу Львівської митниці від 20.02.2025 № 65 проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита при переміщенні через митний кордон України товару за вказаною митною декларацією, за результатами якої складено акт від 18.03.2025 № 37/25/7.4-19/3334802444.
Висновками акта констатовано порушення ОСОБА_1 вимог частини першої статті 257, частини першої статті 263, частини шостої статті 280, статті 292, частини першої статті 297, частини першої статті 377 МК України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190, пункту 206.1 статті 206, підпункту 215.3.5 пункту 215.3 статті 215 ПК України, що, на думку контролюючого органу, призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати митних платежів на загальну суму 139 156,30 грн.
На підставі акта перевірки Львівською митницею 17.04.2025 прийнято податкові повідомлення-рішення: № 2090002025128 - щодо податку на додану вартість; № 2090002025127 - щодо акцизного податку; № 2090002025126 - щодо ввізного мита. 
У подальшому Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано податкову вимогу від 23.06.2025 № 0012866-1303-1301.
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд керується таким.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з частиною першою статті 263 МК України митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.
Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України. Аналогічно, за пунктом 187.8 статті 187 та пунктом 216.4 статті 216 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість та акцизного податку у разі ввезення товарів (підакцизних товарів) на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України, зокрема у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом. Згідно з пунктом 30.3 статті 30 ПК України платник податків має право використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.
Законом України від 24.03.2022 № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», який набрав чинності 05.04.2022, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України розділ ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України доповнено пунктом 9-11, а розділ ХХ «Перехідні положення» ПК України - підпунктом 69.24, якими, зокрема, тимчасово, на період дії воєнного стану, але не раніше 01 квітня 2022 року, звільнено від оподаткування ввізним митом, податком на додану вартість та акцизним податком операції з ввезення громадянами (фізичними особами) на митну територію України для вільного обігу автомобілів легкових та інших визначених транспортних засобів.
Зазначені пільги (код « 311») виключено на підставі Закону України від 21.06.2022 № 2325-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування», який у відповідній частині набрав чинності з 00 годин 01 липня 2022 року. Отже, звільнення від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість за кодом пільги « 311» діяло у період з 00:00 год 01 квітня 2022 року до 00:00 год 01 липня 2022 року.
Як слідує зі змісту акта перевірки та не заперечується сторонами, додаткову митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA209180/2022/045999 на спірний транспортний засіб подано до митного органу 30.06.2022, тобто у період дії пільги за кодом « 311». Саме 30.06.2022 декларантом заявлено відомості про товар та про застосування відповідної преференції, і саме цю декларацію прийнято митним органом до оформлення.
Висновок контролюючого органу про неправомірність застосування пільги ґрунтується виключно на тому, що транспортний засіб заїхав у зону митного контролю ВМО № 2 митного поста «Городок» 01.07.2022 о 00:49:58, а тому, на думку відповідача 1, додаткову митну декларацію слід було подавати після доставлення товару, тобто 01.07.2022, коли пільга вже не діяла, а митне оформлення фактично завершено 01.07.2022.
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 278 МК України та пункту 187.8 статті 187, пункту 216.4 статті 216 ПК України, визначальною для встановлення обсягу податкових зобов`язань та, відповідно, для застосування відповідного правового режиму оподаткування (у тому числі пільгового), є саме дата подання митної декларації для митного оформлення. Спірну додаткову митну декларацію подано 30.06.2022, тобто у межах строку дії пільги за кодом « 311», запровадженої Законом № 2142-IX. На цю дату підстави для застосування преференції об`єктивно існували, а отже, позивач, заявляючи відповідну пільгу, діяла відповідно до закону, чинного на момент декларування.
Обставини, які контролюючий орган поклав в основу спірних рішень (момент фактичного заїзду транспортного засобу в зону митного контролю та момент завершення електронного оформлення декларації), стосуються виконання митних формальностей посадовою особою митного органу і перебувають поза межами впливу декларанта. Прийняття чи неприйняття митної декларації, дотримання послідовності завершення митного режиму транзиту та митного оформлення в режимі імпорту, перевірка дотримання строків подання декларації (пункт 4.5.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631) та правильності застосування пільг в оподаткуванні (пункт 4.5.9 цього Порядку) є обов`язком саме митного органу, а не декларанта.
Суд звертає увагу, що відповідач 1 у відзиві визнає, що інспектор, який здійснював митне оформлення транспортного засобу за митною декларацією № UA209180/2022/045999, за наявності підстав, на які посилається митниця, повинен був відмовити у прийнятті такої додаткової митної декларації. Тобто протиправні наслідки, на які вказує контролюючий орган, є результатом дій (бездіяльності) саме посадової особи митного органу, а не декларанта.
Ці обставини додатково підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі № 380/6406/23 (на яку посилається сам відповідач 1) встановлено, що інспектор Петрушкевич Ю.Є., здійснюючи оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 30.06.2022, зокрема і за № UA209180/2022/045999, поданими до дати доставлення транспортного засобу в зону митного контролю, діяв з порушенням вимог частини першої статті 263 МК України, у зв`язку з чим до нього правомірно застосовано дисциплінарне стягнення. Крім того, з листа Територіального управління ДБР у м. Львові та ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 20.12.2024 у справі № 441/136/24 убачається, що у кримінальному провадженні № 62023140110000490 (за частиною 2 статті 364 КК України) до суду скеровано обвинувальний акт стосовно посадової особи митного поста «Городок» за фактом протиправного оформлення транспортних засобів із застосуванням преференції за кодом « 311», незважаючи на її скасування з 01.07.2022.
Отже, протиправне (на думку контролюючого органу) застосування пільги за кодом « 311» зумовлене виключно діями посадової особи митного органу, яка прийняла подану 30.06.2022 додаткову митну декларацію та завершила митне оформлення із застосуванням відповідної преференції. Натомість позивач як декларант, не будучи професійним учасником митних правовідносин і не маючи технічної можливості самостійно вносити відомості до автоматизованої системи митного оформлення та впливати на послідовність виконання митних формальностей, не вчиняла дій, які б свідчили про заявлення нею недостовірних відомостей чи про умисне створення умов для неправомірного отримання пільги.
Cуд враховує, що відповідно до приписів пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку. Контролюючий орган у спірних податкових повідомленнях-рішеннях та в акті перевірки констатував наявність вини позивача, однак належними та допустимими доказами її не підтвердив. Висновок про «недобросовісні діяння» та умисел ОСОБА_1 ґрунтується виключно на факті подання нею додаткової митної декларації 30.06.2022, тоді як саме такі дії (декларування у період дії пільги) відповідали чинному на той момент законодавству, а наслідки у вигляді застосування пільги настали внаслідок дій посадової особи митного органу. За відсутності доведеної вини декларанта притягнення його до фінансової відповідальності у виді донарахування митних платежів є безпідставним.
Покладення на платника податків негативних наслідків протиправної поведінки посадової особи контролюючого (митного) органу суперечить принципу індивідуального характеру відповідальності та усталеній практиці Верховного Суду, згідно з якою платник податків не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) інших осіб, якщо не доведено його безпосередньої участі у відповідних зловживаннях та обізнаності з протиправним характером таких дій. Негативні наслідки порушення податкової (митної) дисципліни мають настати для тієї особи, яка допустила відповідне порушення.
Суд також враховує закріплений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пунктом 56.21 статті 56 ПК України принцип презумпції правомірності рішень платника податків: у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, унаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Будь-які сумніви щодо правомірності застосування позивачем пільги за кодом « 311» за декларацією, поданою у період дії такої пільги, у спірних правовідносинах підлягають тлумаченню на користь платника податків.
Суд бере до уваги принцип правової визначеності (юридичної визначеності) як складову принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України та статтею 6 КАС України. Європейський суд з прав людини у своїй практиці (зокрема, у справах «Щокін проти України», «Серков проти України») неодноразово наголошував, що у разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне тлумачення, держава не може посилатися на власне (у тому числі вчинене її органами) неналежне застосування закону на шкоду особі, яка добросовісно діяла в умовах існуючого правового регулювання. Особа, яка ввезла транспортний засіб та подала декларацію в період дії пільги, маючи легітимні очікування щодо застосування звільнення від оподаткування, не повинна нести тягар несприятливих наслідків, спричинених діями посадових осіб держави.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган не врахував наведених вище обставин - подання декларації у період дії пільги, відсутності вини декларанта та зумовленості наслідків діями посадової особи митного органу, - а відтак діяв без додержання визначених законом критеріїв.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач 1 як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності спірних рішень, не довів належними та допустимими доказами наявності вини позивача у вчиненні податкового правопорушення, а так само не спростував того, що подання додаткової митної декларації 30.06.2022 та застосування пільги за кодом « 311» зумовлені діями посадової особи митного органу. За таких обставин висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог митного та податкового законодавства, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, є необґрунтованими.
Щодо посилання відповідача 1 на постанову Верховного Суду від 30.05.2024 у справі № 380/18087/22 суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас, висновки щодо застосування норм права формуються Верховним Судом з огляду на конкретні фактичні обставини відповідної справи. У цій справі визначальними є встановлені судом обставини подання декларації у період дії пільги, відсутності доведеної вини декларанта та зумовленості негативних наслідків діями (бездіяльністю) посадової особи митного органу, що підтверджено, зокрема, судовим рішенням у справі про дисциплінарну відповідальність інспектора та матеріалами кримінального провадження. З урахуванням наведеного підстави для висновку про правомірність донарахування позивачу митних платежів відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Львівської митниці Державної митної служби України від 17.04.2025 № 2090002025128, № 2090002025127, № 2090002025126 підлягають визнанню протиправними та скасуванню, оскільки не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості, пропорційності та розсудливості, прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та за недоведеності вини позивача у вчиненні податкового правопорушення.
Відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх і беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції, не довів правомірності спірних рішень, а тому, приймаючи такі рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
З огляду на задоволення позовних вимог майнового та немайнового характеру, заявлених до Львівської митниці, за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір. Питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу вирішується судом у порядку, визначеному статтею 134 КАС України.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Львівської митниці Державної митної служби України від 17.04.2025 № 2090002025128, № 2090002025127, № 2090002025126.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (ЄДРПОУ 43971345) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 2201 (дві тисячі двісті одна) грн 18 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.