ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 червня 2026року 
м. Київ
справа № 206/2608/22
провадження № 61-11006св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство«Національна атомнаенергогенеруюча компанія «Енергоатом», яка є правонаступником Державного підприємства «Національна атомнаенергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги  ОСОБА_1 , які подані представником - адвокатом Вишняковою Іриною Олександрівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Космачевської Т. В., Никифоряка Л. П. та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Космачевської Т. В., Никифоряка Л. П.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У вересні 2022 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна атомнаенергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» (далі - ВП «Запорізька АЕС»), у якому просив:

визнати незаконним наказ № 226-кз від 13 червня 2022 року «Про звільнення   ОСОБА_1 »;

поновити  ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом»;

стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом»на користь    ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом»на користь    ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період з 16 липня 2019 року до 16 липня 2020 року тривалістю 4 календарні дні, з 16 липня 2020 року до 16 липня 2021 року тривалістю 28 календарних днів, з 16 липня 2021 року до 10 лютого 2022 року тривалістю 17 календарних днів;

стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом»на користь    ОСОБА_2 заробітну плату за період з 20 травня 2022 року до 13 червня 2022 року.

стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом»на користь    ОСОБА_2 надбавку за безперервний стаж роботи у електроенергетичній галузі за березень, квітень, травень та червень 2022 року.

Позов мотивований тим, що з 18 вересня 2015 року він обіймав посаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом». 

10 лютого 2022 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області у справі № 316/1962/20 визнано незаконним наказ генерального директора ВП «Запорізька АЕС» № 161-3 від 19травня 2020 року «Про звільнення з роботи в зв`язку зі скороченням штату  ОСОБА_2 ».

11 лютого 2022 року наказом керівника ВП «Запорізька АЕС» № 465-к позивача поновлено з 20 травня 2020 року на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП «Запорізька АЕС». 

Розпорядженням головного юрисконсульта - начальника юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» № 15 від 17лютого 2022 року через відсутність допуску до виконання особливих робіт та відмовою адміністрації ВП «Запорізька АЕС» надати позивачу перепустку на об`єкти ВП «Запорізька АЕС» позивачу було встановлено графік роботи 1-«П». Позивач був ознайомлений з цим розпорядженням особисто 17 лютого 2022 року. 

На його запитання про те, що саме передбачає встановлений йому графік роботи 1-«П», головний юрисконсульт - начальник юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» Манцурова І. повідомила, що цей графік передбачає дистанційну роботу за допомогою обміну документами електронною поштою. 

На виконання пункту 2 зазначеного розпорядження, під час ознайомлення з ним, позивачем була надана адреса особистої електронної пошти для забезпечення комунікації під час дистанційної роботи. 

17 лютого 2022 року, одразу після ознайомлення з розпорядженням № 15 від 17лютого 2022 року, представниками адміністрації ВП «Запорізька АЕС» позивача було ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення та актом пропозиції варіантів працевлаштування і надано списки вакантних посад станом на 17лютого 2022 року. 

Ознайомившись із запропонованим для переведення переліком вакантних посад, позивач повідомив відповідачу, що він надає згоду на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаенс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». 

Листом № 03-48/7426 від 19травня 2022 року відповідач повідомив позивача про необхідність з`явитися 20 травня 2022 року об 11:00 годині до зовнішнього адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС» для проведення співбесіди та надання документів, що посвідчують особу та підтверджують кваліфікацію і трудовий стаж. 

Листом від 20 травня 2022 року позивач повідомив відповідачу, що у зв`язку із ситуацією, що склалася у місті через окупацію та перебування на об`єктах ВП «Запорізька АЕС» озброєних представників окупаційних військ, він відчуває реальну небезпеку для власного життя. Враховуючи викладене, позивач повідомив зазначеним листом відповідача про об`єктивну неможливість прибуття 20 травня 2022 року об 11:00 год до зовнішнього адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС». 

Листом № 03-48/7828 від 30травня 2022 рокувідповідач запитав у позивача пояснення щодо начебто відсутності його на робочому місті 20травня 2022 року.

До зазначеного листа був додані два акти від 20травня 2022 року про відвідування на дому    ОСОБА_1 з метою визначення можливості переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». 

Вказані акти містять інформацію про те, що при відвідуванні представниками ВП «Запорізька АЕС» ОСОБА_1 вдома з 08:00 до 08:30 та з 13:30 до 16:00 20 травня 2022 двері квартири АДРЕСА_1 представникам ВП «Запорізька АЕС» ніхто не відкрив. 

При цьому позивач стверджував, що він не отримував будь-яких повідомлень від представників ВП «Запорізька АЕС» про відповідні відвідування 20 травня 2022 року ані на електронну пошту, ані телефонним зв`язком.

31 травня 2022 року він надав пояснення на ім`я т.в.о. генерального директора ВП «Запорізька АЕС» Мурашова І. стосовно обставин дистанційної роботи 20 травня 2022 року. 

Крім того, листом від 06 червня 2022 року він надав пояснювальну записку на ім`я президента ДП «НАЕК «Енергоатом» стосовно обставин дистанційної роботи 20травня 2022 року та невідкриття дверей власного житла. 

Разом із тим, наказом № 226-кз від 13червня 2022 року позивача було звільнено 13червня 2022 року за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із порушенням трудової дисципліни, що виразилась у відсутності на робочому місті 20 травня 2022 року більше трьох годин без поважних причин. 

Копію вказаного наказу позивач отримав на власну електронну пошту 13 червня 2022 року. 

У мотивувальній частині наказу про його звільнення міститься посилання на розпорядження головного юрисконсульта - начальника управління  Манцурової І. від 01 березня 2022 року № 19, зі змістом якого він взагалі не був ознайомлений та про його існування дізнався лише з тексту оскарженого наказу.

Посилаючись на неправомірність свого звільнення та з огляду на непроведення з ним відповідного розрахунку, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року у задоволенні позову   ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник    ОСОБА_2 - адвокат Вишнякова І. О. оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника         ОСОБА_2 - адвоката Вишнякової І. О. залишено без задоволення, рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу позивача задоволено частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині позовних вимог      ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі скасовано.

Ухвалено в зазначеній частині позовних вимог нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним наказ № 226-кз від 13 червня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Поновлено   ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП«Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині позовних вимог    ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заробітної плати, здійснення компенсації за невикористану відпустку скасовано.

Справу № 206/2608/22 в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення надбавки залишено без змін.

Постанова Верховного Суду в частині задоволених позовних вимог мотивована висновком про незаконність звільнення позивача за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

При цьому Верховний Суд зазначив, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі, суди не вирішували по суті вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення заробітної плати за період з 20 травня 2022 року до 13 червня 2022 року, а також про здійснення компенсації за невикористану відпустку, при цьому обставин, необхідних для їх вирішення, не встановили.

У зв`язку з тим, що суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України, колегія суддів вважала за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції в указаній частині та направити справу в зазначеній частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів зазначила, щокасаційна скарга не містить доводів щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення надбавки за стаж роботи в електроенергетичній галузі. Тому з урахуванням принципу диспозитивності та меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених у статті 400 ЦПК України, Верховний Суд вважав за необхідне залишити без змін судові рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вишнякова І. О., про відмову від частини позовних вимог задоволено.

Прийнято відмову від позову    ОСОБА_1 у частині стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь     ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку. Визнано нечинним рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року в цій частині та закрито провадження у цивільній справі щодо цих вимог. 

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вишнякова І. О., про заміну сторони відповідача задоволено. Замінено відповідача у справі ДП «НАЕК «Енергоатом» на Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»(далі -АТ «НАЕК «Енергоатом»).
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вишнякова І. О., задоволеночастково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь     ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 276 286,72 грн з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь держави судовий збір у розмірі 14 269,11 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з урахування того, що позивача було поновлено на роботі, йомуналежнить до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за шість місяців.

При цьому, з огляду на наявну в матеріалах справи довідку, суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача складає 2 158,49 грн.

Прийнявши до уваги, що період вимушеного прогулу позивача тривалістю шість місяців становить період часу з 14 червня 2022 року по 14 грудня 2022 року, що складає 128 робочих дня, відтак, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті позивачу становить 276286,72 грн. (128 робочих дня х 2 158,49 грн.) з утриманням із визначених сум установлених законодавством України податків і зборів.

28 липня 2025 року від представника  ОСОБА_1 - адвоката Вишнякової І. О. до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня  2025 року, зокрема, доповнено резолютивну частину постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року шляхом зазначення абзацу наступного змісту: «Стягнути з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь     ОСОБА_1 заробітну плату за період з 20 травня 2022 року до 13 червня 2022 року у розмірі 36 694,33 грн з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.». 

Стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь     ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. 

В іншій частині заяви відмовлено.

Додаткова постанова мотивована тим, що з урахування того, що позивача було поновлено на роботі, останньому належить до виплати заборгованість по заробітній платі за період з 20 травня 2022 року до 13 червня 2022 року у розмірі 36 694,33 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з АТ «НАЕК«Енергоатом» на користь   ОСОБА_1 понесених ним витрат на правничу допомогу за розгляд справи у розмірі 50 000,00 грн, оскільки вказана є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, азаявлена стороною позивачасума згідно наявних актів прийому-передачі у розмірі 90 500,00 грн є завищеною.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
25 серпня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вишнякової І. О. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у вказаній справі. 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати вказану постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова ухвалена апеляційним судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Зокрема, заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції невірно обрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу. За фактичними обставинами справи, які були встановлені апеляційним судом, позивач перебував у вимушеному прогулі з 14 червня 2022 року по 29 січня 2025 року. Проте, оскаржуваним рішенням суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулулише за шість місяців - з 14 червня 2022 року по 14 грудня 2022 року, невірно застосувавши норми матеріального права, а саме частину другу статті 235 КЗпП України.
21 листопада 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вишнякової І. О. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року у вказаній справі. 
В касаційній скарзі представник позивача просить суд змінити додаткову постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, стягнувши з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь  ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 90500,00 грн.
Касаційна скарга мотивована тим, що додаткова постанова в оскаржуваній частині ухвалена судом апеляційної інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
24 вересня 2025 року на адресу Верховного Суду через систему «Електронний суд» від АТ «НАЕК «Енергоатом»надійшов відзив на касаційну скаргу позивача на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року, в якому відповідач просить суд вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

03 грудня 2025 року на адресу Верховного Суду через систему «Електронний суд» від АТ «НАЕК «Енергоатом»надійшов відзив на касаційну скаргу позивача на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року, в якому відповідач просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Вишнякової І. О. на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року та витребувано матеріали цивільної справи.

13 листопада 2025 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Вишнякової І. О. на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року.
Згідно розпорядження в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Інни Андросюк від 27 травня 2026 року № 573/0/226-26 про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю. на підставі службової записки Секретаря Другої судової палати Зайцева А. Ю. справу № 206/2608/22 (провадження № 61-11006св25) призначено судді-доповідачеві Коротенку Є. В., у складі колегії суддів: Воробйова І. А., Зайцев А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

Судом встановлено, що з 16 липня 2000 року    ОСОБА_1 працював у ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», зокрема з 18 вересня 2015 року займавпосаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління.

Розпорядженням головного юрисконсульта ? начальника юридичного управління Манцурової І. № 15 від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 з 17 лютого 2022 року до особливого розпорядження встановлено графік роботи 1-«П» через відсутність допуску до виконання особливих робіт. На виконання пункту 2 зазначеного розпорядження ОСОБА_1 була надана адреса особистої електронної пошти для забезпечення комунікації. Позивач ознайомлений з цим розпорядженням особисто.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку зі зміною в організаційній структурі ВП «Запорізька АЕС» та штатному розписі юридичного управління та актом пропозиції варіантів працевлаштування.

Розпорядженням головного юрисконсульту - начальника управління Манцурової І. № 19 від 01 березня 2022 року, зокрема  ОСОБА_1  встановлено з 14 березня 2022 року графік роботи «1-Н»: з понеділка по четвер з 7:15 до 16:30, в п`ятницю з 7:15 до 15:15 з обідньою перервою з 12:00 до 13:00.

27 квітня 2022 року та 28 квітня 2022 року на електронну адресу позивача направлялись листи з інформацією «Про надання вакансій» № 03-48/6719 та №03-48/6776 відповідно.

08 травня 2022 року ОСОБА_1 шляхом направлення листа на електронну пошту повідомив відповідачу, що він надає згоду на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаенс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» та направив заяви на ім`я т.в.о. генерального директора ВП «Запорізька АЕС» Мурашова І. та т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П. про його переведення на цю посаду.

Листом від 19 травня 2022 року № 03-48/7426, надісланим на електронну пошту ОСОБА_1 , він був запрошений до зовнішнього адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС» на 20 травня 2022 року об 11:00 год для проведення співбесіди на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» у дистанційному режимі.

20 травня 2022 року ОСОБА_1 шляхом направлення листа на електронну пошту повідомив відповідачу, що він підтверджує заяви про переведення на обрану посаду, але не з`явиться на співбесіду, оскільки відчуває реальну небезпеку для власного життя, надав інформацію щодо кваліфікації та трудового стажу.

20 травня 2022 року складено акти про відвідування на дому ОСОБА_1 з метою визначення можливості переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», відповідно до якого представники ВП «Запорізька АЕС» відвідали ОСОБА_1 вдома, однак з 08:00 год по 08:30 год та з 13-30 до 16-00 двері ніхто не відчинив.

30 травня 2022 року на електронну пошту ОСОБА_1 відповідачем направлено лист № 03-48/7828 «Про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці», яке визначено розпорядженням головного юрисконсульта-начальника управління Манцурової І. від 01 березня 2022 року № 19, а саме - вдома, у відповідь на який позивачем 31 травня 2022 року на електронну пошту направлені пояснення щодо обставин дистанційної роботи 20 травня 2022 року на ім`я т.в.о. генерального директора ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» Мурашова І.

03 червня 2022 року на електронну пошту позивача відповідачем направлено лист № 03-48/8051 «Про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці», де позивачу запропоновано надати пояснювальну записку на ім`я президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П. щодо відсутності на робочому місці 20 травня 2022 року, яке визначено розпорядженням головного юрисконсульта-начальника управління Манцурової І. від 01 березня 2022 року № 19, а саме - вдома. У відповідь на який позивач 31 травня 2022 року на електронну пошту направив пояснення щодо обставин дистанційної роботи 20 травня 2022 року та невідкриття дверей власного житла.

Наказом № 226-кз від 13 червня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління (з аналітично правової роботи) юридичного управління на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з порушенням трудової дисципліни - відсутності на робочому місці 20 травня 2022 року більше трьох годин без поважних причин.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вишнякова І. О., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року підлягає задоволенню.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Вишнякова І. О., на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Додаткова постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року оскаржується лише в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому, в силу приписів статті 400 ЦПК України, в іншій частині вказана додаткова постанова не є предметом касаційного перегляду.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року та додаткова постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року в оскаржуваній частині не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У відповідності до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 рокуу справі №755/12623/19(провадження № 14-47цс21) дійшла правових висновків, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника. Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що при виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою. Отже, спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

При цьому слід приймати до уваги, що правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зокрема, середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є.

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, апеляційний суд дійшов правильних висновків, що оскільки позивача було поновлено на роботі, останньому належить до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Водночас, стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу лише за шість місяців, а саме заперіод часу з 14 червня 2022 року по 14 грудня 2022 року, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач перебував у вимушеному прогулі з 14 червня 2022 року (наступний день після дати звільнення) по 29 січня 2025 року (дата прийняття Верховним Судом рішення про поновлення на роботі). 

При цьому жодних обгрунтувань зменшення періоду стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуапеляційний суд в оскаржуваному рішенні не навів.

Таким чином, судом апеляційної інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а саме - частина друга статті 235 КЗпП України, що у поєднанні з неповним встановленням обставин справи призвело до передчасних висновків при вирішенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений можливості встановлювати фактичні обставини, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду з направленням справи за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуна новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Оскільки у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України), а позовні вимоги у цій справі остаточно не вирішені, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне також скасувати і додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року в частині вирішення питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат на професійнуправничу допомогу.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Вишняковою Іриною Олександрівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року задовольнити. 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Вишняковою Іриною Олександрівною, на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 рокузадовольнити частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року скасувати.

Додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року в частині вирішення питання щодо розподілу понесених       ОСОБА_3 емвитрат на професійнуправничу допомогу скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: І. А. Воробйова 

А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун