Справа № 344/16482/25
Провадження № 2/344/1152/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року місто Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючого – судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тинів Ігор Дмитрович звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 06 червня 2018 року. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Коштів, необхідних для нормального розвитку дитини, позивачу не вистачає. Відповідач є працездатним, є приватним підприємцем з 02 травня 2023 року, проте коштів на утримання дитини не надає. Позивач самостійно не спроможна забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-4).
27 квітня 2026 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Олейняшом Михайлом Івановичем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що заявлений позивачем розмір аліментів у сумі 10 000,00 гривень є завищеним.Відповідач зазначає, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види його підприємницької діяльності – це роздрібна торгівля. Однак у зв`язку з тим, що в Україні введений воєнний стан, населення масово виїжджає за межі України, посилились інфляційні процеси, тобто вказані негативні як соціальні так і економічні фактори в Україні привели до того, що підприємницька діяльність за таки умов не є прибутковою. Так, сума доходу відповідача ОСОБА_2 , зареєстрованого як фізична особа-підприємець, за серпень-грудень 2025 року склала 104 гривень 67 копійок. Тобто фінансова спроможність можливого платника аліментів ОСОБА_2 на даний час не дає можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 10 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просить у задоволення позову відмовити (а.с. 53-56).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.19).
Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 20-21).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Тинів І.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Олейняш М.І. позовні вимоги визнав частково у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 (а.с. 12).
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 06 червня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.13-15).
Відповідач є фізичною особою - підприємцем (а.с. 16).
Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 20.01.2026, сума доходу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за серпень-грудень 2025 року склала 104 гривень 67 копійок (а.с. 60-61).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України).
Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. 
Суд оцінює критично заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву, оскільки у батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.
Суд зазначає, що принцип врахування лише трудових офіційних доходів платника аліментів не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов`язково пов`язане з працею і при стягненні аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів. 
Можливість другого з батьків утримувати дитину суд тлумачить розширено і не обмежує лише наявністю в нього офіційного доходу, але також враховує фінансування витрат такого з батьків, його можливість надавати утримання дитині.
Також позивач та представник позивача не надали жодних належних та допустимих доказів про витрати на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 20000,00 гривень на місяць, а також можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки саме у розмірі 10000,00 гривень.
Відповідно до вимог частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я відповідача, те, що у нього на утриманні, окрім дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших дітей немає, рівень забезпеченості відповідача, те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 16 вересня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позовні вимоги частково, оскільки відповідач має можливість надавати позивачу на утримання дитини аліменти саме у такому розмірі. 
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат.
З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1211,20 гривень з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статями 4, 5, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд –
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини– задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень (п`ять тисяч гривень нуль копійок) щомісячно, починаючи з 16 вересня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи: 
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 01 травня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.