Справа № 366/849/26
Провадження № 3/366/546/26

ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року         с-ще Іванків
Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №237201 від 04.04.2026, який  складено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) майором ОСОБА_2 : «01.04.2026 приблизно о 08:00 год. на території військового містечка ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) було виявлено, що солдат  ОСОБА_1 не прибув зі щорічної основної відпустки та був відсутній на місці дислокації підрозділу без поважних причин до 22 год. 30 хв. 03.04.2026 (тривалість 1 доба і 14 год. 30 хв.), чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-11 КУпАП».
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 07.04.2026, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, шляхом направлення за його заявою смс-повідомлення на особистий номер телефону, текст якого доставлено 10.04.2026. Крім того, про те, що справа буде розглядатись в Іванківському районному суді Київської області, ОСОБА_1 було відомо, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Також уся інформація щодо цього судового провадження міститься на офіційному сайті судової влади України.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зокрема у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Проте, станом розгляду справи ОСОБА_1 не цікавився, з клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався. У заяві від 04.04.2026, яка долучена до матеріалів справи зазначив, що у разі неявки в судове засідання, просить справу розглядати за його відсутності.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належний чином, проте у судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, за наявними у справі матеріалами.
У судовому засіданні досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП №237201 від 04.04.2026, в якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано уповноваженою особою, що його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; 
- копія військового квитка серія НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 є військовослужбовцем;
- акт про відмову від надання пояснення від 04.04.2026, відповідно до якого, солдат ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по факту вживання алкогольних напоїв;
- рапорт заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) з морально-психологічної підготовки ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) підполковника ОСОБА_3 про те, що солдат ОСОБА_4 прибув зі щорічної відпустки 03.04.2026 о 22:30, із запізненням на одну добу та 14 год., мав прибути 01.04.2026 до 08:00 год.;
- копія витягів із журналу інструктажу особового складу, який відбуває у відпустку, відповідно до якого, солдат ОСОБА_4 проінструктований 15.03.2026 у т.ч. щодо відповідальності за несвоєчасне повернення з відпустки; 
- службова характеристика на військовослужбовця ДПС ОСОБА_1 , відповідно до якої останній характеризується негативно;
- копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 «По особовому складу» №253-ВВ від 11.03.2026, відповідно до якого, солдату ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки за 2026 рік з 16 по 31 березня 2026 року. До виконання службових обов`язків приступити 01 квітня 2026 року;
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, керуючись положеннями ст.ст.7, 245, 280 КУпАП, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису […]. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Частина 3 статті 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Суд зазначає, що нез`явлення вчасно на службу полягає у тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі (звільнення, призначення або переведення, відпустка, відрядження, перебування у лікувальному закладі) та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений строк, військовослужбовець своєчасно в частину не з`являється і знаходиться поза її розташуванням понад встановлений строк.
Місцем служби військовослужбовця, як правило, є місце дислокації військової частини, в якій він проходить службу, і тому поняття військової частини і місця служби зазвичай збігаються.
Якщо вони не збігаються, то під місцем служби слід розуміти будь яке інше місце, де військовослужбовець повинен протягом деякого часу виконувати військові обов`язки або знаходитися відповідно до наказу або дозволу командира (начальника).
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, до знаходження на місці служби прирівнюється діяльність військовослужбовця поза межами військової частини, коли він перебуває: - на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; - поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); - під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; - під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку
Судом встановлено, що солдат за призовом ОСОБА_1 , є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.
Відповідно до абз.2 п.2 розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби (далі - військовослужбовці).
За ч.2 ст.33 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України несуть відповідальність згідно із законом.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, не з`явився вчасно, 01.04.2026, зі щорічної відпустки на місце несення служби без поважних на те причин, прибувши у вказане місце о 22 год. 30 хв. 03.04.2026.
Вина ОСОБА_1 підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №237201 від 04.04.2026 доказами, зокрема: рапортом заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) з морально-психологічної підготовки ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_2 ) підполковника ОСОБА_3 ; копією наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 «По особовому складу» №253-ВВ від 11.03.2026, відповідно до якого, солдату ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки за 2026 рік з 16 по 31 березня 2026 року. 
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений вірно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, а отже, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Відповідно до ч. 1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Із матеріалів справи не встановлено обставин, що виключали б адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення, у відповідності до ст.33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за доцільне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в межах санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Отже, беручи до уваги доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у межах санкції інкримінованої статті. 
Саме такий вид адміністративного стягнення, на думку судді, буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема, забезпечить з боку ОСОБА_1 запобігання вчинення ним правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Разом з тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, отже він звільняється від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 23, 24, 27, ч. 3 ст. 172-11, ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП
ПОСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (вісім тисяч п`ятсот грн., 00 коп.), 
реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Іванківська сел/21081100,код отримувача(ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA228999980313000106000010812, код класифікації доходів бюджету: 21081100).
Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Текст постанови складено 01.05.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ