Справа № 457/860/26 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 33/811/1031/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Галишина А.В., розглянувши у місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Галишина А.В. на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

встановив:

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 19.05.2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 гривень.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 08.05.2026 року о 16 год. 00 хв. біля готелю Шале-Грааль що по вул. Суховоля у м. Трускавець обзивала образливими та нецензурними словами ОСОБА_2 , чим порушила ст. 173 КУпАП.
 
Захисник Галишин А.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
 
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не встановлено фактичних обставин справи, зокрема те, що зібраними доказами неможливо встановити дійсні обставини події, що мала місце між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не мала на меті жодним чином ображати ОСОБА_2 , та мала на меті поспілкуватися з нею без присутності дітей. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 жодних хуліганських дій не вчиняла та не порушувала громадський спокій.
Розглянувши матеріали справи № 457/860/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практити Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Відповідно до Постанови ВСУ від 04.10.2012 у справі 5-7к12, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення ВБА №210434 від 12.05.2026 року не містить відомостей щодо ознак порушень громадського порядку, ознак неповаги до суспільства.
Більше того, єдиним доказом, яким суд першої інстанції обґрунтував наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, є пояснення ОСОБА_2 від 13.05.2026 року, яке також не містить жодних даних про порушення ОСОБА_1 громадського порядку, тобто вчинення хуліганських дій. Інші докази, долучені до матеріалів справи не можуть бути використані як докази в цій справі, оскільки не містять жодних відомостей про обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ВБА №210434 від 12.05.2026 року.
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.
Проте, будь-яких інших даних про вчинення ОСОБА_1 правопорушення апеляційним судом не встановлено.
Відтак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів її вини.
Таким чином, крізь призму вимог ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Галишина А.В. задоволити.
Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП скасувати, а провадження у справі №457/860/26 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.