УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року
м. Київ

справа № 760/6279/24
провадження № 61-6214ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник Тесля Степан Миколайович , на постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Євграфової Є. П., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 4 518 623, 52 грн.

18 лютого 2025 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_4 - адвоката Лящишина І. В., в якій просив залучити до участі у справі правонаступника позивача, замінивши попереднього позивача ОСОБА_1 новим позивачем ОСОБА_4 .
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Ліщишина І. В. про заміну позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Залучено до участі у справі № 760/6279/24 правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . 

Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2026 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року - без змін.

У травні 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 - адвокат Тесля С. М. подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції допустив істоте порушенням норм процесуального права, що призвело до розгляду справи за відсутності представника відповідача та унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання адвоката про відкладення розгляду справи, у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник Тесля С. М. , на постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Згідно з частиною 2 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

У розглядуваній справі апеляційним судом встановлено, що особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси. Повідомлення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , кожного окремо, повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 09 квітня 2026 року ОСОБА_2 була сповіщена 10 березня 2026 року повідомленням її представника - адвоката Тесля С.М. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що у справі є докази. Факт належного повідомлення ОСОБА_4 його представник - адвокат Ліщишин І. В. підтвердив в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.

09 квітня 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Тесля С.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на зайнятість в іншій справі, до клопотання додав повідомлення від 06 квітня 2026 року про виклик до суду в іншій справі на 09 квітня 2026 року.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважив, що ухвалою від 09 березня 2026 року розгляд справи апеляційним судом у цій справі був призначений на 09 квітня 2026 року, тобто за один місяць, представник апелянта - адвокат Тесля С. М. був сповіщений 10 березня 2026 року тобто завчасно.

Тому, відповідно до вимог пункту другого частини восьмої статті 128, частини п'ятої статті 130, статті131, частини другої статті 372 ЦПК України Київський апеляційний суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для розгляду справи без участі заявниці та її представника, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, оскільки їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою. 

Посилання заявника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 802/562/18-а, від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 липня 2022 року у справі № 260/4504/20, від 18 серпня 2022 року у справі № 42/9173/21 та від 25 квітня 2025 року у справі № 320/24040/24 є необґрунтованим, оскільки вони хоча і стосуються подібних правовідносин, проте зроблені за інших фактичних обставин.

Безпідставним є посилання заявниці на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження постанови, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання представника заявниці про відкладення судового засідання, що призвело до розгляду справи за відсутності заявника, оскільки відхилення клопотання про відкладення розгляду справи не є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд у відповідності до пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до помилкового тлумачення норм процесуального права.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про заміну сторони у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник Тесля Степан Миколайович , на постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді:	І. Ю. Гулейков    	
	Р. А. Лідовець    	
	Д. Д. Луспеник