Справа № 581/170/26 
Провадження № 2/581/199/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 

20 травня 2026 року селище Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів
в с т а н о в и в:
Сутність заявлених до суду вимог
24 березня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Менько Д.Д. звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області із зазначеним позовом, уточнивши який просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 222518 грн 00 коп, а також судові витрати у понесеному за час розгляду справи розмірі. Позовні вимоги мотивував тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідачки ОСОБА_2 . Із 3 лютого 2023 року позивач проходив військову службу в лавах Збройних Сил України за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях із захисту України, є учасником бойових дій. 13 березня 2025 року позивач поблизу населеного пункту Предтечине Донецької області під час виконання бойового завдання отримав поранення. З 13 березня 2025 року по 21 березня 2025 року позивач перебував на лікуванні у КНТ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» та у КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м.Києва». Для подальшого лікування переведений у Військово-медичний клінічний центр Західного Регіону. Далі скерований у військову частину НОМЕР_2 . Під час перебування позивача на лікуванні у КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» з 21 березня 2025 року біля нього постійно знаходилась його мати ОСОБА_2 та дівчина ОСОБА_3 . Оскільки позивач через отримані травми із перших днів перебування у КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м.Києва» знаходився у безпорадному стані, то відповідачка мала вільний доступ до його банківської картки, телефону і на власний розсуд розпоряджалась коштами, що знаходились на рахунку позивача № НОМЕР_3 в AT КБ «Приватбанк», купуючи необхідні ліки, продукти харчування. Контролювати витрачання коштів з рахунку позивач не мав можливості, оскільки потребував оперативного лікування очей, яке проведено 3 та 10 квітня 2025 року. Після повернення зору та стабілізації стану здоров`я позивач дізнався, що після отримання ним поранення Альона Тлуста у мережі Фейсбук опублікувала допис, у якому оголосила збір коштів на його лікування, зазначивши номер рахунку його матері, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», а саме: рахунок № НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_5 . Зазначає, що у період часу з 20 березня 2025року по 28 квітня 2025 року на картковий рахунок відповідачки в AT КБ «Приватбанк», № НОМЕР_4 , номер карти НОМЕР_5 , здійснювалися зарахування різних сум грошових коштів з метою надання допомоги у лікуванні позивача. Зокрема, це були кошти, зібрані побратимами позивача в розмірі 25000 грн та 44500 грн, зарахування різних грошових сум дівчиною позивача ОСОБА_3 , його батьком ОСОБА_4 , надходження донатів від громадян після публікації в мережі «Фейсбук» Альоною Тлуста. Крім цього, відповідачка 15 квітня 2025 року перерахувала на власну карту 20000 грн з карти позивача ОСОБА_1 , незважаючи на те, що на вказану дату залишок коштів на картковому рахунку відповідачки складав 80910 грн і жодної потреби у здійсненні відповідного переказу не було. Інших зарахувань на карту відповідачки, ніж в якості допомоги на лікування сина не проводилося, відповідачка витрачала кошти на різні свої потреби, які не були пов`язані з лікуванням сина. Зазначає, що у період часу з 19 березня по 27 квітня 2025 року на картковий рахунок відповідачки на лікування позивача зараховано 264012 грн, включаючи зарахування відсотків із «Скарбнички», які нараховані на відповідні зарахування коштів. У цей же період відповідачка перерахувала з свого карткового рахунку на карткові рахунки сестри позивача ОСОБА_5 , бабусі позивача ОСОБА_6 та його дівчини ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму у розмірі 41494 грн. Позивач уважав необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача різницю між сумою коштів, які були зараховані на картковий рахунок відповідачки у зазначений період для його лікування, та сумою коштів, які відповідачка перерахувала за вказаний період з свого рахунку на карткові рахунки сестри позивача ОСОБА_5 , бабусі позивача ОСОБА_8 та його дівчини ОСОБА_7 , що становить 222518 грн (264012 грн – 41494 грн). У зв`язку із необхідністю подальшого тривалого лікування та оплати реабілітаційних заходів, позивач звернувся до матері з проханням повернути списані без його згоди з його карти 20000 грн та перерахувати на його карту кошти, які були зараховані на її карту для його лікування, проте, відповідачка категорично відмовилась це робити, унаслідок чого між сторонами виник конфлікт, який триває до цього часу. Позивач з часу отримання поранення і до цього часу проходить лікування, а також потребує подальшого лікування та реабілітаційних заходів, та для цього йому необхідні грошові кошти. Оскільки відповідачка категорично відмовляється повернути позивачу кошти, що надійшли на її рахунок для його лікування, та кошти, які вона протиправно переказала з карти позивача на свій рахунок, він змушений звернутись до суду з цим позовом.
Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі
ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі із вищевикладеної підстави.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 також позов підтримав у повному обсязі та окремо суду пояснив про надходження від військовослужбовців, батька позивача, дівчини ОСОБА_1 та різних фізичних осіб на банківський рахунок відповідачки в якості допомоги на лікування позивача 264012 грн за період з 20 березня по 28 квітня 2025 року і 41492 грн із цих коштів правомірно витрачені відповідачкою на різні потреби, проте грошові кошти в розмірі 222518 грн були нею витрачені безпідставно та без дозволу її сина й не на його лікування, саме цей розмір коштів позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2 , яка в позасудовому порядку відмовилася їх добровільно повертати. 
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та додатково пояснила про те, що на час отримання інформації про поранення її сина вона мала статус безробітньої та розлучалася із своїм чоловіком; інформацію про перерахування коштів на її рахунок розмістила у мережі «Фейсбук» волонтерка Альона Луста і протягом березня-квітня 2025 року на її картку надходили значні грошові кошти, які вона використовувала на переїзд із м.Дніпра до м.Києва, проживання та харчування в цих містах, переїзди між цими містами та на проживання разом із рідною сестрою позивача, яка була на той час студенткою, незначну суму коштів витрачалася нею на придбання ліків для її сина, окремо 20000 грн зарахувала із картки свого сина на свою картку для погашення боргу по кредитній картці.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді місцевого суду від 31 березня 2026 року даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 4 травня 2026 року о 15 год 30 хв. 4 травня 2026 року розгляд справи відкладено до 19 травня 2026 року за клопотання представника позивача. 19 травня 2026 року спір вирішено по суті з ухваленням заочного рішення по справі за згодою позивача.
Установлені судом фактичні обставини даної справи
ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях із захисту України, є учасником бойових дій (а.с.6,9).
13 березня 2025 року ОСОБА_1 поблизу населеного пункту Предтечине Донецької області, у ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу, отримав множинні вогнепальні уламкові поранення голови, шиї, надключичної ділянки з обох сторін, грудної стінки праворуч, обох плечей, правого передпліччя, обох кистей, лівої гомілки, огнепальний перелом лівої ключиці, травматичну ампутацію 2 пальця, вогнепальний перелом З тельця правої кисті, відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, термічний опік полум`ям 2 ст. правого стегна та гомілки, лівої гомілки 1-2 ст (а.с.9).
Відповідно до виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №6701407, №6563, №1862, №7745, №07612, №5179 після отримання таранення позивач проходив лікування, а саме із: 21 березня 2025 року по 12 травня 2025 року в КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва»; 12 травня 2025 року по 19 травня 2025 року в Військово-медичному клінічному центрі Західного Регіону; 19 травня 2025 року по 09 червня 2025 року скерований у в/ч НОМЕР_2 ; 09 червня 2025 року по 16 червня 2025 року в Військово-медичному клінічному центрі Західного Регіону; 16 червня 2025 року по 19 червня 2025 року в КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради; 19 січня 2026 року по 27 січня 2026 року в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова». Згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 30 грудня 2025 року №2025-1230-1056-4434-7 в/ч № НОМЕР_6 та довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військового службовця Національної гвардії України №420 від 27 січня 2026 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує тривалого лікування протягом 30 календарних днів та з 15 січня 2026 року по 27 січня 2026 року звільнений від служби (а.с.10,11,12,13,14,15,16,17,18).
Відповідно до копії скриншоту про оголошення збору ОСОБА_11 у мережі Фейсбук опублікувала допис, у якому зазначено наступне: «Звертаюся до вас від імені ОСОБА_2 жительки ОСОБА_12 , матері, яка в ці хвилини бореться за життя та здоров`я свого сина - ОСОБА_1 , 2004 року народження. Цей молодий, але хоробрий воїн, захищає нашу рідну Україну з 2023 року. 5 штурмова бригада стала його військовою родиною. Разом з побратимами вони виконували свій громадянський обов`язок на Бахмутському напрямку. 13 березня 2025 року поблизу н.п. Дружківка Нікіта отримав множинні вогнепальні осколкові поранення обличчя, зокрема очей, шиї, верхньої грудної клітки, правої руки та термічний опік обох нижніх кінцівок. Осколки, сторонні об`єкти й досі в його тілі. Мама ОСОБА_13 у розпачі. Її дитина страждає від болю та потребує надскладних операційних втручань. Прошу всіх небайдужих підтримати родину ОСОБА_14 у тяжкій життєвій ситуації. Номер карти Приват Банка ОСОБА_2 НОМЕР_7 » (а.с.21).
Згідно із квитанцією № Т1АН-ХТР6-8АН1-А109 від 27 березня 2025 року здійснено переказ коштів у розмірі 25 000 грн 00 коп, Відправник: ОСОБА_15 , Банк: Універсал Банк, Платіжний інструмент: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , Одержувач: Банк одержувач ПриватБанк, Платіжна система VISA, Платіжний інструмент 4149629355469701; та за квитанцією № ХРЕ9-Р2АЕ-73Х6-507А від 01 квітня 2025 року у розмірі 44 500 грн 00 коп, Відправник ОСОБА_15 , Банк: Універсал Банк, Платіжний інструмент: НОМЕР_10 , Одержувач: Банк одержувач ПриватБанк, Платіжна система VISA, Платіжний інструмент 4149629355469701 (а.с.19,20).
Згідно із платіжною інструкцією P24A4192755698D1827 та виписці по руху коштів у ПАТ КБ «Приватбанк» 15 квітня 2025 року здійснено переказ коштів на суму 20000 грн: Платник ОСОБА_1 , Отримувач: ОСОБА_2 (а.с.22,68).
Із виписки по рахунку за період з 13 березня 2025 року по 14 квітня 2026 року, відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_16 вбачається, що на її картковий рахунок зараховані кошти 27 березня 2025 року у сумі 25000 грн та 1 квітня 2025 року у сумі 44500 грн від ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 20000 грн від ОСОБА_18 . Крім того, у період з 20 березня по 27 квітня 2025 року зараховувалися кошти різними сумами від різних фізичних осіб на загальну суму 264012 грн 34 коп (а.с. 51-76).
Із долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку та відповідно до виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 вбачається, що у період з 19 березня по 27 квітня 2025 року на картковий рахунок відповідачки зараховані кошти на загальну суму 264012 грн, з яких перераховано 41494 грн на карткові рахунки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 83-84). 
Норми права та судова практики суду касаційної інстанції, які підлягають застосуванню у даній справі
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з нормами ч.1,2 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Висновки суду по суті заявлених вимог
1. Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу повернення відповідачем на користь позивача безпідставно отриманих та використаних грошових коштів, які перераховувалися за згодою відповідача на банківський рахунок останньої, та грошових коштів, які перераховані відповідачем без згоди позивача із банківського рахунку останнього на банківський рахунок відповідача. Правовідносини, які виникли між сторонами спору, врегульовані вищезазначеними нормами законів.
2. Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України підтверджує необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
На думку суду, безпідставно отримані кошти відповідачем у сукупному розмірі 222518 грн 00 коп, які використала із відкритого на її ім`я банківського рахунку та 20000 грн із них зарахувала із банківської картки позивача ОСОБА_1 без його згоду та без правового підґрунтя на власну банківську картку, за своєю суттю є недоговірним (кондикційним) зобов`язанням, яке виникло між сторонами спору з факту набуття коштів позивача відповідачем за відсутності відповідної правової підстави для цього (між сторонами спору протягом квітня-березня 2025 року не укладалися і не діяли жодні договори та правочини, які необхідно виконувати у спосіб перерахування певних грошових коштів, також відсутнє помилкове перерахування коштів чи повернення раніше позичених коштів між сторонами спору тощо).
Із установлених обставин справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у лавах Збройних Сил України за контрактом при виконанні бойового завдання внаслідок ворожого артилерійського обстрілу отримав поранення та перебував тривалий час на лікуванні, у зв`язку з чим оголошено збір коштів на його лікування із зазначенням банківської картки (платіжного інструмента для зарахування коштів) ОСОБА_2 , як матері відповідача. Також як вбачається із матеріалів справи, і визнають сторони по справі, на лікування позивача на банківську картку відповідача зараховано сукупно 264012 грн, з яких: 20000 грн перераховано відповідачем із картки позивача, НОМЕР_11 грн перераховані ОСОБА_19 (кошти зібрані військовослужбовця військової частини, де позивач проходив службу), 195512 грн – кошти отримані від фізичних осіб різними сумами для лікування позивача після оголошення збору.
Таким чином, судом установлено, що вищезазначені кошти зараховані на банківську картку відповідачки були призначені саме для лікування позивача по справі, проте вони не були використані за їх цільовим призначенням, а також те, що відповідачка збагатилася за рахунок позивача на вищевказану суму коштів поза підставою, передбаченою законом чи правочинами.
Із метою захисту права власності позивача на належні йому грошові кошти суд уважає за необхідне застосувати ефективний та законний спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача розміру безпідставно набутих грошових коштів, а тому заявлений позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі як законний та обґрунтований.
Вищенаведені висновки суду узгоджуються із правовими позиціями, які викладені в актуальній судовій практиці суду касаційної інстанції та сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21, від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.
Також визнання позову відповідачем підлягає прийняттю судом у повному обсязі на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки така процесуальна дія не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та сторін по справі, та відповідає дійсній волі ОСОБА_2 .
Розподіл судових витрат та вирішення інших процесуальних питань по справі
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд, ураховуючи повне задоволення заявленого позову уважає, що оскільки ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року позивачу по справі відстрочено сплату судового збору за вимогу позовного провадження майнового характеру у розмірі 1395 грн 00 коп до ухвалення судового рішення у справі судом, то з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави 1395 грн 00 коп судового збору.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 13 березня 2026 року, укладеним між адвокатом Менько Д.Д. та ОСОБА_1 , ордера про надання правничої допомоги Клімчуку Н.А. від 13 березня 2026 року, платіжну інструкцію № 1.57139346.7 про перерахування ОСОБА_1 ОСОБА_9 коштів у сумі 15000 грн за надання правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів (а.с.24,25, 29).
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, приймав участь лише в одному судовому засіданні тривалістю 1 год 03 хв, надав юридичну консультацію позивачу, отримавши від нього відповідні документи, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів.
Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У даній справі суд, ураховуючи сутність правничої допомоги, яка повинна надаватися у даній справі із урахуванням сутності існуючого спору, а також із урахуванням ціни позову та задоволених судом позовних вимог заявлені витрати є необґрунтовано завищеними та не відповідають критеріям реальності й пропорційності таких витрат щодо предмету спору, включаючи ціну позову та складність справи. Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доцільність стягнути з відповідача зменшений розмір цих витрат у сумі 8000 грн 00 коп. Дані висновки суду узгоджуються із наближеними правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, у п.148,149 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20), у п.141-144 постанови цього суду від 29 січня 2025 року у справі № 756/1428/22.
Також окремо суд уважає, що застосований на підставі ухвали суду від 02 квітня 2026 року арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 139500 грн, які розміщені на рахунках банківських установ саме на ім`я відповідача підлягає частковому скасуванню за ініціативою суду до набрання рішення суду у даному спорі законної сили та протягом 90 днів після цього, оскільки застосований судом захід забезпечення позову не повинен повністю обмежувати надходження грошових коштів на ім`я відповідача ОСОБА_2 від її трудової діяльності чи із інших джерел для забезпечення її життєдіяльності та задоволення її найнеобхідніших життєвих потреб в якості фізичної особи, покладаючи на неї надмірний, повсякденний тягар, залишаючи її без засобів для її щоденного проживання. Тому суд за власною ініціативою, на підставі ч.1, 7 ст. 158 ЦПК України, уважає за необхідне до набрання рішення суду у даній справі та протягом 90 днів після набрання рішення суду у даному спорі законної сили встановити частковий арешт на грошові кошти, які надходять на рахунки відповідача, із встановленням при їх надходженні розподілу отриманих грошових коштів у відповідних пропорціях: 60 % коштів, як будуть надходити на рахунки відповідача підлягають арешту в межах раніше визначеної ціни позову, інша їх частини у розмірі 40 % грошових коштів підлягає виплаті відповідачу за його вимогою (запитом) як їх власнику. На думку суду, часткове скасування арешту на грошові кошти відповідача у даній справі протягом вищевказаного періоду часу як дозволить правомірно отримувати грошові кошти на власні потреби, так і забезпечить накопичення певних коштів для погашення стягнутих судом безпідставно отриманих коштів відповідачем на користь позивача. 
Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,158, 141,263-265,274-279 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у сумі 222518 (двісті двадцять дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1395 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Частково скасувати захід забезпечення позову у даній справі у виді арешту грошових коштів ОСОБА_2 до набрання даним рішенням суду законної сили, який застосовано на підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 квітня 2026 року.
У порядку забезпечення позову, накладений судом арешт на грошові кошти у розмірі 139500 грн 00 коп, які розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», у тому числі на рахунку номер НОМЕР_4 , номер карти НОМЕР_5 , частково скасувати, встановивши частковий арешт на зазначені грошові кошти, які надходять на рахунки відповідача, із встановленням при їх надходженні розподілу таких грошових коштів у відповідних частинах: 60 % коштів, як будуть надходити на рахунки відповідача, підлягають арешту в межах раніше визначеної ціни позову в сумі 139500 грн 00 коп, інша їх частина у розмірі 40 % грошових коштів підлягає виплаті відповідачу за її вимогою (запитом) як їх власнику. 
Після набрання рішення у даній справі захід забезпечення позову у виді часткового арешту грошових коштів відповідача ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», у тому числі на рахунку номер НОМЕР_4 , номер карти НОМЕР_5 , застосований на підставі даного рішення суду, продовжує діяти протягом дев`яноста днів.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_12 ). 
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_13 ). 
Повний текст рішення суду складено 20 травня 2026 року.  

Суддя Д. В. Бутенко