Виноградівський районний суд Закарпатської області 
___________________________________________________________________________________________________  Справа № 299/2691/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2026 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - 
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернулася у Виноградівський районний суд із заявою до зацікавленої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.
Заява мотивована тим, що заявниця ОСОБА_1 із 2004 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 від якого народилося п`ятеро дітей: донька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заявниця зазначає, що постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства. Дане насильство проявляється у погрозах її життю та здоров`ю, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому акті фізичного насильства щодо неї
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/4332/21 від 30 березня 2022 року шлюб між ними було розірвано Крім того, вказаним рішенням також стягнуто аліменти в розмірі по 1000 гри. на кожну дитину.
Наразі сторони проживають у житловому будинку, який належить мамі заявниці, ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, зловживає алкогольними напоями, погрожує заявниці фізичною розправою, не хоче добровільно виселитись, у зв`язку з чим мамою заявниці був поданий позов до суду до ОСОБА_2 із вимогою про виселення. Судове засідання у справі призначено на 28 липня 2026 року.
Заявниця зазначає, що її колишній чоловік неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, зокрема постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року у справі №299/4910/25 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2025 року у справі №299/1788/26 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн.
В судове засідання заявник не з`явилася, проте в подала до суду заяву від 18.06.2026., в якій просила справу розглянути без неї, свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просила такі задоволити; зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про місце і час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, заяв та клопотань про причини своєї неявки та про відкладення слухання справи не надав, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без участі сторін у справі на підставі наданих сторонами доказів.
При цьому, з приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.
У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах. 
Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням заявлених вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.
Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.
Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя (ст.49). 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів судом встановлено, що ОСОБА_1 із 2004 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 від якого народилося п`ятеро дітей: донька: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Заявниця зазначає, що постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства. Дане насильство проявляється у погрозах її життю та здоров`ю, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому акті фізичного насильства щодо неї
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/4332/21 від 30 березня 2022 року шлюб між ними було розірвано Крім того, вказаним рішенням також стягнуто аліменти в розмірі по 1000 гри. на кожну дитину.
Наразі сторони проживають у житловому будинку, який належить мамі заявниці, ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, зловживає алкогольними напоями, погрожує заявниці фізичною розправою, не хоче добровільно виселитись, у зв`язку з чим мамою заявниці був поданий позов до суду до ОСОБА_2 із вимогою про виселення Судове засідання у справі призначено на 28 липня 2026 року.
Заявниця зазначає, що її колишній чоловік неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, зокрема постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року у справі №299/4910/25 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2025 року у справі №299/1788/26 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн., однак, ОСОБА_2 на шлях виправлення не став, а знову продовжує проживати за місцем реєстрації колишньої дружини ОСОБА_1 та вчиняти відносно останньої домашнє насильство, таким чином, заявниця ОСОБА_1 є особою, яка зазнала домашнього насильства.
Відповідно до ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.
Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.
Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.
Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви по суті та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк шість місяців, що відповідає вимогам ст.350-6 ЦПК України, оскільки більший тривалий строк законодавством не передбачений.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику, суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.
В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.
Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Керуючись ст.ст.350-1-350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, - 
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису- задоволити.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 та встановити терміном на 6 місяців наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника як:
- заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 ,
-заборону наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.
Строк обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.
Про прийняте рішення про видачу обмежувального припису, інформувати Відділення поліції №1 Берегівського РУП ГУНП в Закарпатській області для взяття кривдника на профілактичний облік.
Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий   	А. А. Надопта