Справа № 404/2608/26 
Номер провадження 2/404/1149/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючої судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі – Коцюбі Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кропивницької міської ради про визнання права власності на 18/25 часток земельної ділянки загальною площею 0,0472 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Так, у власності померлої перебували житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та 18/25 часток земельної ділянки площею 0,0472 гектарів, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057, розташованої по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
У травні 2021 року позивач звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 з метою оформлення спадщини, однак після вивчення документів нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 782/02-31 від 12.05.2021 року, в якій зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 18/25 часток земельної ділянки, площею 0,0472 гектарів, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057 за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , видане бути не може в зв`язку з наявністю виправлення у прізвищі власника земельної ділянки « ОСОБА_3 », що міститься у державному акті на право приватної власності на землю серії КР № 00001758, виданому 04.11.1997 року Кіровоградською міською радою народних депутатів Кіровоградської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 27.10.1993 № 911, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4700. 
Зазначено, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 31 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано з Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.
Представник позивача, адвокат Бойко-Марусенко Т.С. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Судові витрати просила суд залишити фактично понесеними.
Представник відповідача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. 
Зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 19.11.2007 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 3204. 
ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та 18/25 часток земельної ділянки площею 0,0472 гектарів, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057 по АДРЕСА_1 , цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.05.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2566019231 від 12.05.2021 року ОСОБА_1 успадкував житловий будинок за вищевказаною адресою як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_2 .
Разом з тим, щодо оформлення спадщини на 18/25 часток земельної ділянки державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Сибірцева О.В. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 782/02-31 від 12.05.2021 року у зв`язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на землю серії КР №00001758, виданому 04.11.1997 року Кіровоградською міською радою народних депутатів Кіровоградської області на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 27.10.1993 року № 911, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4700, має місце виправлення у прізвищі власника земельної ділянки « ОСОБА_3 ». У наданій відділом у Кропивницькому районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області копії другого примірника вищевказаного державного акта зазначено, що «Цей акт складений у двох примірниках, з яких перший видано громадянину ОСОБА_4 ».
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2023 року у справі № 404/4807/23 встановлено факт належності ОСОБА_2 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акта на право власності на землю серії КР № 00001758, виданого 04.11.1997 року Кіровоградською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 27.10.1993 року за № 911, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 4700, на земельну ділянку площею 0,047 га, на праві спільної часткової власності (18/25 часток), розташовану на території АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Водночас, після надання позивачем вказаного судового рішення державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Сибірцева О.В. листом за вих. № 312/01-16 від 29.02.2024 роз`яснила, що рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу не надає можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки документ, що посвідчує право власності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зазначену вище частку земельної ділянки – державний акт на право приватної власності на землю серії КР №00001758 містить підчистки та виправлення, тому не відповідає вимогам, встановленим у ст.47 ЗУ «Про нотаріат», та відповідно не може бути прийнятий для вчинення нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину. 
З огляду на викладене, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду за визнанням права власності на майно в порядку спадкування. 
Суд враховує, що після смерті матері позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно – житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Також він оформив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та зареєстрував в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру 3510100000:11:100:0057, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3510212232019 від 19.11.2019 року. Даний витяг у розділі «Відомості про право власності / право постійного користування» у графі «Вид права» містить позначення «право власності», у графі «Прізвище, ім`я та по батькові» - « ОСОБА_2 », а у графі «частка у спільній власності» - «18/25».
Крім того, позивач після отримання спадщини не змінив цільового призначення земельної ділянки, а тому при переході права власності на будівлю і споруду (житловий будинок по АДРЕСА_1 ) разом із ним перейшло і право власності за земельною ділянкою без зміни її цільового призначення відповідно до ст.30 Земельного кодексу України № 561-XII від 18.12.1990 року в редакції, що діяла на момент оформлення державного акту (станом на 1997 рік). Водночас, при видачі державного акту від 04.11.1997 року серії КР №00001758 було допущено виправлення у ньому, що наразі перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України).
Матеріалами справи доводиться та не було спростовано відповідачем, що за життя спадкодавцю належало 18/25 часток земельної ділянки площею 0,0472 гектарів, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057, розташованої по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які після смерті перейшли до позивача.
Відповідно до ч.1 ст.30 Земельного кодексу України (№ 561-ХІІ від 18.12.1990, у редакції на момент виниклих правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
Частиною 4 ст.30 ЗК України (№ 561-ХІІ від 18.12.1990, у редакції на момент виниклих правовідносин) визначено, що право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст.23 цього Кодексу, а саме право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Згідно з ч.1 ст.17 ЗК України (№ 561-ХІІ від 18.12.1990, в редакції на момент виниклих правовідносин), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Зазначене рішення Кіровоградської міської Ради народних депутатів за № 911 від 27.10.1993 про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок».
Відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у ст.1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює.
На підставі абз.2 п.1 р. X «Перехідних положень» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Державний акт на землю – це документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності або право користування громадянина чи юридичної особи на земельну ділянку. Державний акт на землю містить інформацію про власника земельної ділянки; підстави набуття права власності (права користування) на земельну ділянку; місце розташування, площу земельної ділянки; опис суміжних землекористувачів; обмеження та обтяження у використанні ділянки.
Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою КМУ від 02.04.2002 р. № 449, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 № 404 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів». З 01.01.2013 року у зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються.
З 01.01.2013 року земельні ділянки як об`єкти права реєструються в Державному земельному кадастрі (далі – ДЗК), а права на них (власності, користування тощо) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК.
Наявність помилок (підчисток) у правовстановлюючому документі на землю унеможливлює реалізацію особою своїх прав власника земельної ділянки.
Помилки в державних актах поділяють на дві групи: технічні, орфографічні. Технічні помилки стосуються неправильно визначеної площі земельної ділянки, її конфігурацій тощо. Орфографічними є помилки допущені у прізвищі, імені та по батькові громадянина, якому видавався державний акт на його земельну ділянку; назві юридичної особи; назві населеного пункту, вулиці тощо. Виправлення орфографічних помилок відбувалось до 2013 шляхом видачі нових державних актів замість тих, що містять помилки. Проте, з 2013 державні акти не видаються, а, отже отримати новий акт замість того в якому міститься помилка, неможливо. Крім того, слід звернути увагу на те, що за весь період видачі державних актів на право власності та на право постійного користування землею Інструкцією по їх заповненню заборонялося робити виправлення або помарки.
Отже, в раніше виданих державних актах на право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою жодних виправлень робити не можна, оскільки його можна визнати зіпсованим.
Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. 
Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06.11.2023 у справі № 404/4807/23 було встановлено факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 державного акту на право на земельну ділянку, як документа, що підтверджує право власності на майно, на яке має право спадкоємець – позивач, однак через наявне виправлення в акті останній позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.
Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що право позивача на земельну ділянку підтверджене правовстановлюючим документом (державним актом), позивач прийняв спадщину після смерті матері, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку містить виправлення, ніким даний правовстановлюючий документ не оспорений та не скасований, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 18/25 часток земельної ділянки загальною площею 0,0472 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:11:100:0057, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Кропивницька міська рада, місцезнаходження: 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 41, ЄДРПОУ 26241020. 
Повний текст судового рішення складено 21.05.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова