Справа № 353/919/24 
Провадження № 22-ц/4808/1184/26 
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Девляшевського В.А., Баркова В.М., 
секретар Кузів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Буженка Юрія Сергійовича на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, про встановлення опіки й призначення опікуна, заінтересована особа: орган опіки та піклування Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. 
Заява обґрунтована тим, що його рідний брат -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» № 19 від 01.07.2024 року має необхідність постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу. ОСОБА_2 встановлено діагноз легка розумова відсталість, основний тип олігофренічного дефекту. ОСОБА_2 ніколи не працював, навики самообслуговування знижені і потребують постійного контролю. Інколи проявляє агресію і може заподіювати собі травми, що є небезпечним для його життя. Рішенням виконавчого комітету Тлумацької міської ради ОСОБА_1 призначено помічником ОСОБА_2 , який за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та обов`язки. ОСОБА_1 проживає спільно із братом ОСОБА_2 , здійснює догляд за ним, його стан здоров`я є задовільним, умови проживання задовільні, тому він може бути опікуном і виявляє бажання встановити опіку над хворим братом.
Просив визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити його опікуном.  

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.
Відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 ..
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 покладено обов`язки по здійсненні над ним опіки на Тлумацьку міську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування.
Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.
Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлено до 30 квітня 2028 року включно.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Буженко Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2026 року змінити та задовольнити заяву в повному обсязі.
Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконкому № 234 від 21.10.2024 р, є поданням в розумінні ст. 300 ЦПК України, і є належним доказом про можливість призначення особи опікуном. Крім того, недієздатний ОСОБА_2 особисто з`явився в судове засідання і чітко заявив суду, що бажає, щоб догляд за ним здійснював його брат ОСОБА_3 . Однією з ключових підстав для відмови суд вказав те, що орган опіки не з`ясовував можливість призначення опікунами інших родичів - братів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Апелянт до матеріалів апеляційної скарги додає заяву ОСОБА_4 , який підтверджує, що хоч і зареєстрований у с. Буківна, фактично проживає з власною сім`єю у с. Милування Івано-Франківського району та не має можливості здійснювати опіку, та заяву ОСОБА_5 , який є пенсіонером та за станом здоров`я і територіальною віддаленістю не може виконувати ці обов`язки
Суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 вже виконав свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини. Він був мобілізований, брав безпосередню участь у захисті держави і у 2024 році був законно звільнений з військової служби у запас саме за сімейними обставинами - для здійснення догляду за хворим братом ОСОБА_2 .
Визнавши ОСОБА_2 недієздатним, але відмовивши у призначенні опікуном саме заявника, суд залишив тяжкохвору особу, яка має стійкий психічний розлад з дитинства, у стані правової невизначеності, чим порушуються права та інтереси недієздатної особи.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції
Представник ОСОБА_1 - адвокат Буженко Ю.С. подав заяву про розгляд справи без його участі, представник Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_2 – адвоката Зварич Ю.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги заявника, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що заявник  ОСОБА_1 та недієздатний ОСОБА_2 є рідними братами. ( а.с. 9, 15)
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства внаслідок родової травми довічно, потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію відповідного виду. (а.с.16, 17,20)
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 341/2025 від 30.09.2025 року ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом – помірною розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10, F71, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 84-87).
Відповідно до листів-повідомлень ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3/3480 від 14.10.2024 року (а.с. 48), ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/3683 від 18.10.2024 року (а.с. 54) ОСОБА_1 (заявник) з 22.03.2024 року перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформація про призов на військову службу по мобілізації в особливий період чи підписання контракту вищезгаданим громадянином відсутня.
Згідно з висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 234 від 21.10.2024 року, враховуючи рекомендації опікунської ради при виконавчому комітеті Тлумацької міської ради від 17.10.2024 року, з метою створення належних умов для реалізації прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_2 , рада вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 (заявник) опікуном над братом ОСОБА_2 , при умові визнання останнього недієздатним в судовому порядку (а.с. 61-62).

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання фізичної особи недієздатною.
Рішення в цій частині ніким не оскаржується. 
Суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , а висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 234 від 21.10.2024 року, щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 суд оцінює як такий, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині відмови у призначенні ОСОБА_6 опікуном  ОСОБА_7 , тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскарженій частині.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, перевіривши справу, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99р. № 34/166/131/88 (далі-Правила), опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад.
Відповідно до п.1.7 Правил органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.
Згідно з п.1.8 Правил рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.
Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
У частині 1 ст.300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. 
Колегія суддів виходить з того, що вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи.
Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.
Отже, орган опіки і піклування, надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки, що й було виконано органом опіки у даній справі.
В той же час, якщо призначення опікуна особі при визнанні її недієздатною є обов`язком суду (за наявності подання на таку особу органу опіки та піклування), то призначення особи опікуном можливе лише за її письмовою згодою, від якої вона завжди вправі відмовитися, подавши до суду відповідну заяву.
За наведених обставин, відмова у призначенні особи опікуном недієздатної особи (за наявності відповідного подання органу опіки та піклування) судом має бути мотивованою з посиланням на відповідні законодавчі та/чи нормативні акти.
Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою КМУ від 24.09.2008 № 866.

Згідно з пунктом 4.3 Правил опіки та піклування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.
У п. 3.3. вищевказаних Правил визначений перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, це зокрема: довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.
Крім того, відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
При призначенні опікуна важливо і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Як зазначалося вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка, такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року (справа № 753/1905/22). 
Отже, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування будучи колегіальним органом, у межах своїх повноважень ухвалює акт у формі рішення, однак належним процесуальним документом з яким орган опіки та піклування може звертатися до суду є подання, процесуальна форма якого має відповідати вимогам, які встановлюються ЦПК України для письмових заяв учасників справи із зазначенням вимог, аргументів, пояснень та міркувань.
Та як правильно зазначив суд першої інстанції, умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування, натомість у цій справі наявний висновок органу опіки та піклування, який не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості і доцільності саме ОСОБА_1 бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, оскільки результатів перевірки умов, встановлених статтею 67 ЦК України, для визначення кандидатури опікуном такий висновок не містить.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що орган опіки і піклування висловив позицію щодо доцільність призначення опікуном заявника ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб, оскільки рішення виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 234 від 21.10.2024 року, яким затверджено висновок про доцільність призначення заявника опікуном, в повній мірі не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення заявника опікуном, суд першої інстанції правильно врахував, що органом опіки та піклування не з`ясовано інформацію щодо можливості здійснення опіки його іншими рідними братами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та не вказано, з яких саме підстав орган опіки та піклування дійшов висновку, що опікуном слід призначити саме заявника, не перевірені інші вимоги, встановлені Правилами опіки та піклування та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою КМУ від 24.09.2008 № 866.

Апеляційний на підставі статті 367 ЦПК України суд не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що тільки заявник може здійснювати опікунство від 14.05.2026 року, оскільки такі докази не були подані до суду першої інстанції, отримані після ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак, є новим доказом у справі, не могли бути досліджені судом першої інстанції під вирішення справи по суті спору.

Крім того, заявник посилався на те, що бути опікуном  ОСОБА_1 може тільки він, однак не надав таких підтверджень. Враховуючи, що  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 хворіє з дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 про встановлення другої групи інвалідності з дитинства, відсутні відомості, хто здійснював догляд за хворим протягом часу звернення до суду.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що відмова у призначенні опікуном заявника ОСОБА_1 порушує права та інтереси недієздатної особи, так як відмова у призначенні опікуна не обмежує конституційні права та свободи, оскільки відповідно до статті 65 ЦК України повноваження опікуна здійснює орган опіки та піклування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення подібних питань, і протилежного заявником суду не доведено. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні цієї частини заяви, виходив саме з таких мотивів. 
Доводи апеляційної скарги стосовно вказаних висновків суду не приводять колегію суддів до іншого висновку, оскільки обставини, якими обґрунтована заява апелянта, не дають законних підстав для задоволення заяви про призначення опікуном. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового немає.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 382-383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Буженка Юрія Сергійовича залишити без задоволення. 
Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02 липня 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева
В.М. Барков 
В.А.Девляшевський