ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/16878/24
Номер провадження 22-ц/818/1291/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року в складі судді Заварза Т.В. по справі № 638/16878/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 02 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 622079. Власноручним підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит» в повному обсязі.
На підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 26 000,00 грн.
Умовами договору передбачено, що сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. 
Вказало, що відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 53 198,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 24 055,04 грн, за відсотками – 29 142,96 грн.
28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 2808-23, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту.
На адресу відповідача 15 листопада 2023 року була направлена досудова вимога, яка не виконана.
Просило стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 622079 від 02 червня 2021 року у розмірі 53 198,00 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що первісним кредитором та позивачем невірно розраховано суму позовних вимог. Сума кредиту складає 32 500,00 грн, з яких 6500,00 грн відповідно до п 2.1 договору були зараховані первісному кредитору як сплата процентів за перший день користування кредитом. Щомісячний платіж за кредитом має складати 2283,52 грн, тобто на 572,00 грн менше, а загальна кількість нарахованих до сплати процентів 28 804,53 грн. Заперечував щодо суми заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 32 500,00 грн, кошти надавалися первісним кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 26 000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 та у розмірі 6500,00 грн - на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. Строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 02 червня 2023 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 622079 про надання споживчого кредиту у сумі 14 580,00 грн, судовий збір у сумі 605,60 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 810,00 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що фактично первісний кредитор надав відповідачу у користування грошові кошти у сумі 26 000,00 грн, при цьому відсотки нараховував на суму кредиту у розмірі 32 500,00 грн. Умови п. 3.5 договору про надання споживчого кредиту № 622079 від 02 червня 2021 року, відповідно до яких споживач доручає Товариству утримати суму процентів у розмірі 6500,00 грн з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу, обмежують права споживача на отримання грошових коштів на придбання товарів (робіт, послуг), а, отже, є нікчемними. Відповідно договір про надання споживчого кредиту № 622079 від 02 червня 2021 року є нікчемним, отже відповідач, з урахуванням оплати ним первісному кредиту 11 420,00 грн, має повернути позивачу 14 580,00 грн, які він одержав на підставі цього договору та не повернув (26 000,00 – 11 420,00 = 14 580,00).
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 31 жовтня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду – скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що первісним кредитором та відповідачем, з огляду на принцип свободи договору, було погоджено у кредитному договорі від 02 червня 2021 року, що сума кредиту складає 32 500,00 грн (п. 3.1) з кінцевим терміном повернення 02 червня 2023 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних), за вci наступні дні, починаючи з другого дня (включно) - 85 % річних. Згідно п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 26 000,00 грн на рахунок споживача та у розмірі 6500,00 грн на користь Товариства з метою оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору. Тобто, розмір відсотків за перший день користування кредитом становить 6 500,00 грн (26 000,00 грн. * 25%). Отже, сторонами договору було досягнуто в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі й щодо предмету договору, сплати процентів, порядку і строків повернення коштів, тощо. На підтвердження законності нарахування заборгованості до позовної заяви було долучено розрахунок, виконаний на підставі графіку платежів, згідно з яким щомісячний платіж складав 2 855,00 грн упродовж 23 місяців та фінальний платіж у розмірі 2 931,61 грн. Загальна сума платежів, які мав внести ОСОБА_1 , складає: (2855,00 х 23) + 2 931,61 = 68 596,61 грн, з яких було сплачено лише 11 420,00 грн. Позивачем як новим кредитором жодних додаткових нарахувань не здійснювалось. Суд першої інстанції не надав належної оцінки поданому ним розрахунку заборгованості, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, до ухвалення помилкового рішення. Розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 4000,00 грн.
16 грудня 2025 року від ТОВ «Діджи Фінанс» надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів та їх долучення до матеріалів справи, в якому воно просило долучити повний розрахунок заборгованості за договором № 622079 про надання споживчого кредиту від 02 червня 2021 року. Вказало, що з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи вважає за необхідне долучити до матеріалів справи наданий ТОВ «Слон Кредит» у відповідь на запит повний розрахунок заборгованості, який з урахуванням наявності в матеріалах справи інших належних та допустимих доказів, не є новим доказом, а лише додатково підтверджує обґрунтованість позовних вимог.
08 січня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшли заперечення щодо долучення доказів на стадії апеляційного провадження, оскільки позивач не обґрунтовує поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості колегія суддів не приймає на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки до суду першої інстанції його подано не було, та поважних причин, які б перешкоджали його подати, позивачем не наведено.
Також 08 січня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити скаргу без задоволення. Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу за кредитним договором в розмірі, зазначеному у позовній заяві та апеляційній скарзі. Позивачем надано платіжне доручення про перерахування відповідачу грошових коштів на суму 26 000,00 грн, доказів перерахування йому або первісному кредитору грошових коштів в сумі 6 500,00 грн до матеріалів справи не надано. 32 500,00 грн є частиною загальної вартості кредиту, де 26 000,00 грн - сума загального розміру кредиту, а 6 500,00 грн - частина загальних витрат за споживчим кредитом. У розрахунку заборгованості, здійсненому первісним кредитором, сума кредиту також зазначена в розмірі 26 000,00 грн. Оскільки відповідач отримав кредит у розмірі 26 000,00 грн, а не 32 500,00 грн, відповідно позивачем нараховані відсотки в більшому розмірі ніж має бути, а тому сума переплати відсотків підлягає зарахуванню в основний борг. Графік платежів розраховано на суму кредиту 32 500,00 грн, а не на суму 26 000,00 грн, яка реальна була надана відповідачу, тож до договору не надано належного графіку платежів, отже кредитний договір в силу ч.5 ст.12 Закону України “Про споживче кредитування” є нікчемним. З наданих позивачем документів не вбачається за можливе встановити, чи дійсно до нього перейшло право вимоги до відповідача та в якому розмірі, реєстр прав вимоги або витяг з нього до матеріалів справи не надано. Представництво позивача в справі здійснює директор товариства, а не адвокат, а тому витрати на правничу допомогу є необґрунтованими. У разі якщо суд дійде висновку про задоволення витрат на правничу допомогу, просить їх максимально зменшити. Вказав, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу орієнтовно складає 15 000,00 грн, докази чого будуть долучені до справи до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення. Крім того, просив поновити строк на подачу відзиву, оскільки ухвалу про відкриття провадження представник відповідача отримав 29 грудня 2025 року в підсистемі “Електронний суд” і потребував часу для формування належної правової позиції, узгодження її із відповідачем.
З огляду на те, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Кожухар А.Ю. не отримав, та вона повернута на адресу Харківського апеляційного суду з довідкою від 07 січня 2026 року «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 181-182), а його представник адвокат Лисенко А.О. дійсно отримав таку ухвалу 29 грудня 2025 року о 19:54 в підсистемі “Електронний суд”, колегія суддів вважає, що 10-денний строк на подачу відзиву відповідачем не пропущений.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 622079 про надання споживчого кредиту, який позичальник підписав власноручно (а.с. 39-40).
За умовами договору Товариство надає споживачу кредит на споживчі (особисті) потреби у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 32 500,00 грн, строк кредиту – 730 днів з кінцевим терміном повернення 02 червня 2023 року, детальні терміни повернення кредиту визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) – 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту – 85% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 207,50 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 75 096,61 грн (пункт 1 договору).
Згідно п. 2.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 26 000,00 грн на користь споживача за реквізитами: НОМЕР_1 в AT «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, призначання платежу: « НОМЕР_2 , кредитний договір №622079 від 02 червня 2021 року, ОСОБА_1 (3551602555)» a6o за реквізитами поточного рахунку Споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го, -oi) Споживач надав Товариству в будь-який спосіб; у розмірі 6 500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору.
Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів).
Пунктом 3.2 встановлено, що нарахування процентів здійснюється на фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.
Відповідно до умов п. 5.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.
Також, 02 червня 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав Заяву-анкету у ТОВ «Слон Кредит», яка містить його контактну інформацію, та підписанням якої він приєднався до публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 02 червня 2021 року (а.с. 41).
Крім того, 02 червня 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Слон Кредит», який містить дані кредитодавця і кредитного посередника; відомості про суму кредиту – 32 500,00 грн, строк кредитування – 730 днів, про спосіб та строк надання кредиту; щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: відсоткова ставка – 85% річних; відсотки за перший день користування кредитом – 25% в день (9125% річних); загальні витрати за кредитом – 42 596,61 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом – 75 096,61 грн; реальна річна відсоткова ставка – 207,50% річних; про порядок повернення кредиту, відповідно до графіку. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 02 червня 2021 року (а.с. 42).
Також ОСОБА_1 підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 622079 від 02 червня 2021 року (Графік платежів), згідно якої мав повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним щомісячними платежами 02 числа кожного місяця з 02 липня 2021 року по 02 травня 2023 року у розмірі по 2855,00 грн та останній платіж 02 червня 2023 року у сумі 2931,61 грн (а.с. 43).
ТОВ «Слон Кредит» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 622079 від 02 червня 2021 року, перерахувавши 02 червня 2021 року на зазначений у договорі рахунок НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк» грошові кошти у розмірі 26 000,00 грн, призначення: перерахування коштів згідно кредитного договору № 622079 від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 , що підтверджується копією платіжного доручення № 5539 (а.с. 2).
ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка згідно складеного ТОВ «Слон Кредит» розрахунку, з урахуванням сплачених відповідачем сум, станом на 28 серпня 2023 року становить 53 198,00 грн (а.с. 46).
З наданого розрахунку вбачається, що відповідач на погашення кредитної заборгованості, сплатив ТОВ «Слон Кредит»: 02 липня 2021 року 2855,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту зараховано 584,45 грн, процентів – 2270,55 грн; 31 липня 2021 року 2855,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту зараховано 550,96 грн, процентів – 2304,04 грн, 01 вересня 2021 року 2855,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту зараховано 590,74 грн, процентів – 2264,26 грн; 02 жовтня 2021 року 2855,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту зараховано 705,05 грн, процентів – 2149,95 грн. Отже, загалом відповідачем сплачено 11 420,00 грн, з яких на погашення тіла кредиту віднесено 2431,20 грн, процентів 8988,80 грн (а.с. 46).
28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (Клієнт) уклали договір факторингу № 2808-23, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеної в Додатку № 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору. Належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог (а.с. 26-31).
Згідно з Актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, складеним ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» та підписаним уповноваженими особами сторін, кредитор передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно із Додатком № 1 до даного договору. Кількість боржників – 3020, загальна сума заборгованості – 96 976 286,11 грн (а.с. 11).
ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «Слон Кредит» плату згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року у розмірі 1 648 712,45 грн відповідно до копії платіжної інструкції №4565 від 28 серпня 2023 року (а.с. 1).
Як вбачається з витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло від ТОВ «Слон Кредит» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 622079 від 02 червня 2021 року у розмірі 53 198,00 грн, з яких: 24 055,04 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 29 142,96 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 12).
ТОВ «Діджи Фінанс» через представника 15 листопада 2023 року за №3551602555-АВ направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 53 198,00 грн (а.с. 17).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий висновок є усталеним у судовій практиці, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №2 14-10цс18), постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22), від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18 (провадження № 61-6356св21), від 15 серпня 2023 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-7633св22).
За статтями 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, 02 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 622079, за умовами якого товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 32 500,00 грн з встановленим строком користування 730 днів з кінцевим терміном повернення 02 червня 2023 року, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних.
Пунктом 3.3 договору передбачено, що різні розміри процентної ставки є попередньо обумовленими та незмінними протягом дії договору та не потребують підписання додаткових документів для застосування.
Факт укладення договору відповідачем не заперечується, а перерахування йому кредитних коштів у розмірі 26 000,00 грн підтверджується копією платіжної інструкції.
28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) був укладений договір факторингу № 2808-23 з ТОВ «Слон Кредит», за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». На підтвердження переходу до нього права вимоги за кредитним договором з відповідачем ТОВ «Діджи Фінанс» надано копії договору факторингу від 28 серпня 2023 року № 2808-23, акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року та платіжної інструкції №4565 від 28 серпня 2023 року, які є належними доказами набуття позивачем прав кредитора до ОСОБА_1 .
У зв`язку із неналежним виконанням позичальником обов`язків з повернення кредиту утворилась заборгованість. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 622079 від 02 червня 2021 року становить 53 198,00 грн. Заборгованість у вказаному в розрахунку розмірі зазначена й у досудовій вимозі про стягнення заборгованості від 15 листопада 2023 року на адресу відповідача.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів та сплати відсотків за користування кредитом у повному обсязі, а зроблені ним чотири платежі на загальну суму 11 420,00 грн враховані кредитодавцем у розрахунку заборгованості.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеним отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором, і невиконання ним взятих на себе зобов`язань у передбачені в договорі строки, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з нього.
Висновки суду першої інстанції щодо нікчемності кредитного договору колегія суддів вважає помилковими, адже підписавши кредитний договір ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором, зокрема, й на те, що кошти у розмірі 26 000,00 грн перераховуються на його рахунок, а 6500,00 грн одразу зараховуються на погашення процентів за перший день користування кредитом, і вказана умова договору, визначена на розсуд його сторін, не суперечить закону і не порушує права споживача.
До того ж, ОСОБА_1 до 02 жовтня 2021 року належним чином виконував умови договору, сплативши чотири щомісячні платежі у розмірі по 2855,00 грн, що свідчить про його обізнаність і згоду з умовами договору, зокрема, щодо розміру боргу.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості відповідача, виходячи з графіку платежів, які він мав здійснити (19 несплачених платежів на суму 2855,00 грн та один на суму 2931,61 грн) становить 57 176,61 грн, тобто навіть перевищує розмір заявлених позовних вимог (53 198,00 грн). Отже, доводи відповідача щодо нарахування йому відсотків у завищеному розмірі є безпідставними.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 622079 від 02 червня 2021 року у розмірі 53 198,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
За подання позову ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 50), апеляційної скарги – 3633,60 грн (а.с. 136).
Оскільки позовні вимоги задоволено, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056,00 грн (2422,40 + 3633,60).
Крім того, у позовній заяві та апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «Діджи Фінанс» надано: копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року з Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» (а.с. 20-22), додаткову угоду до договору від 27 червня 2024 року (а.с. 14); детальний опис робіт (наданих послуг) та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27 червня 2024 року (а.с. 47-48).
З вказаних акту та детального опису вбачається, що адвокатським бюро надано ТОВ «Діджи Фінанс» наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів товариства протягом 1,5 годин вартістю 2250,00 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, протягом 3 годин вартістю 3000,00 грн та формування додатків до позовної заяви (письмові докази) протягом 1 години вартістю 750,00 грн, разом 6000,00 грн.
Крім того, позивачем надано до суду апеляційної інстанції детальний опис робіт (наданих послуг) та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 31 жовтня 2025 року, з яких вбачається, що адвокатським бюро надано ТОВ «Діджи Фінанс» наступні послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень; аналіз наявних кредитних та платіжних документів протягом 1,5 годин вартістю 750,00 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів товариства протягом 1,5 годин вартістю 750,00 грн; складання апеляційної скарги, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, протягом 2,5 годин вартістю 2500,00 грн (а.с. 134, 135).
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, незмінності позиції позивача в суді обох інстанції, складання позовної заяви та апеляційної скарги не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. Послуги з аналізу обставин спірних правовідносин, чинного законодавства та судової практики, формування додатків фактично охоплюються послугою зі складання позовної заяви та апеляційної скарги. При цьому, колегія суддів бере також до уваги, що у провадженні адвокатського бюро перебувають аналогічні справи за позовами товариства, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.
При цьому, підписання позовної заяви та апеляційної скарги особисто директором товариства, а не адвокатом, факту надання позивачу правничої допомоги жодним чином не спростовує.
Враховуючи викладене, оскільки позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи судом першої інстанції, суми в розмірі 3000,00 грн, та у суді апеляційної інстанції – 2000,00 грн, а загалом 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 622079 від 02 червня 2021 року у розмірі 53 198 (п`ятдесят три тисячі сто дев`яносто вісім) грн 00 коп, судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна 

Н.П. Пилипчук