ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1919/23      Головуючий суддя І інстанції Оболєнська С.А.
Апеляційне провадження № 33/818/954/25      Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року        м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника - Хмелевського А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові у режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Хмелевського А.О. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 рік. 
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 05.05.2023 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_2 , по вул. Лісній, 22, в м. Чугуїв Харківської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, млява мова, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер № 6820 та в медичному закладі Чугуївської ЦРЛ відмовився.

В своїй апеляційній скарзі захисник Хмелевський А.О. просить скасувати постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26.07.2023 щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхово, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність події та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах цієї справи та не відповідають фактичним обставинам справи. 
Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому працівники поліції не мали законних підстав ставити вимогу для водія надати документи, що посвідчують його особу, а також щодо проведення огляду на стан сп`яніння.
Захисник Хмелевський А.О. також зазначає, що працівники поліції порушили вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі – Інструкція від 07.11.2015 № 1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затвердження Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкції від 06.11.2015 № 1376), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі – Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок від 17.12.2008 № 1103), оскільки відеофіксація огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не здійснювалась, залучені працівниками поліції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співробітниками ВСП, в неупередженості яких є сумніви. 
Крім того, захисник посилається на те, що працівники поліції не відсторонювали ОСОБА_1 від керування транспортними засоби, а тому відсутні підстави вважати, що у його підзахисного були наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

Захисник Хмелевський А.О. також просить поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26.07.2023 щодо ОСОБА_1 , оскільки не приймав участі під час судового розгляду не був присутнім та з текстом оскаржуваної постанови сторона захисту ознайомилась лише 03.02.2023, а тому сторона захисту не мала об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений чинним законодавством. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню. 
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Хмелевського А.О.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але на адресу його місця мешкання, яка міститься в матеріалах справи та зазначена захисником в йому апеляційній скарзі, двічі направлялись судові повістки про місце, дату та час апеляційного розгляду, які були призначені на 13.04.2026 та 15.05.2026, але вони повернулись до суд у зв`язку з неотриманням адресатом поштових повідомлень. 
При цьому, захисник Хмелевський А.О. повідомив апеляційному суду, що ОСОБА_1 відомо про дату, місце та час апеляційного розгляду, але він не може з`явитись в судове засідання в суд апеляційної інстанції.
Окрім цього, захисник Хмелевський А.О. вважав за можливе проведення апеляційного розгляду за відсутності його підзахисного, з яким узгодження процесуальна позиція сторони захисту.
Належить також врахувати, що до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило клопотань від Толстого О.В. про відкладення апеляційного розгляду.
Крім цього, апеляційним судом враховуються строки, передбачені ст.294 КУпАП, а також те, що захисник Хмелевський А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 26.07.2023 у цій справі та він особисто приймає участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , але за участю його захисника Хмелевського А.О., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги. 

Вислухавши доводи захисника Хмелевського А.О., який підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.
Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні.
Так, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 від 05.05.2023, в якому зазначено факт керування 05.05.2023 о 16 год. 00 хв. по вул. Лісній, 22, в м. Чугуїв Харківської області, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, млява мова. Від проходження огляду на стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимог п.2.5 Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу та надання письмових пояснень (а.с. 1). 
Крім того, з відомостей цього протоколу вбачається, що свідками правопорушення є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також до протоколу додаються: рапорт, пояснення, направлення, акт, копія постанови (а.с.1).
Згідно відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05.05.2023 (далі – направлення на огляд водія від 05.05.2023), у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей; тремтіння рук; млява мови; різки запах алкоголю з порожнини роту. ОСОБА_1 відмовився від направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду (а.с.17).
Відповідно до відомостей акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «Драгер 6820» не здійснювався у зв`язку з його відмовою. Крім того, з цього акта також вбачається, що у ОСОБА_1 були наявні наступні ознаки сп`яніння: почервоніння очей; тремтіння рук; млява мови; різки запах алкоголю з порожнини роту (а.с.18).
Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 25.08.2022 у справі №527/1733/22  ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.11-12).
Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 26.01.2023 у справі №527/3169/22  ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.11-12). 
Апеляційний суд також бере до уваги, що стороною захисту не надано суду відомостей про оскарження вищезазначених постанов суддів Глобинського районного суду Полтавської області від 25.08.2022 (справа №527/1733/22) та від 26.01.2023 (справа №527/3169/22), а тому вони набрали законної сили, у зв`язку з чим працівниками поліції правильно складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 від 05.05.2023 за ч.3 ст.130 КУпАП.
З відомостей копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі, серії БАД № 317767 від 05.05.2023 за ч.4 ст.126 КУпАП (далі – постанова серії БАД № 317767 від 05.05.2023 за ч.4 ст.126 КУпАП) вбачається, що 05.05.2023 о 16 год. 00 хв. по вул. Лісній, 22, в м. Чугуїв Харківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_2 , без права керування транспортними засобами. Цією постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. (а.с.10).
В своїх письмових поясненнях від 05.05.2023 свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що 05.05.2023 о 16 год. 00 хв. вони спільно з працівниками поліції Чугуївського РУП здійснювалось патрулювання в м.Чугуїв по вул. Лісна, де було зупинено автомобіль «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який при перевірці був з ознаками сп`яніння. В присутності цих свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та від будь-яких підписів у документах (а.с.4, 5).
З відомостей долученого відеозапису вбачається момент зупинки працівником поліції транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.19).
Згідно рапорту поліцейського ВРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, старшого сержанту поліції Возиловсього М. від 05.05.2023, окрім іншого, 05.05.2023 під час несення служби разом з поліцейським Циганковим І.В. та працівниками ВСП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , при патрулюванні у м.Чугуїв по вул. Лісна, при перевірці транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , були виявленні у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей; тремтіння рук; млява мови; різки запах алкоголю з порожнини роту. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер 6820» та у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився у присутності понятих. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 за ч.3 ст.130 КУпАП та постанова серії БАД №317767 за ст.126 КУпАП (а.с.3).
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. 
Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції помилково взяті до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.05.2023 з тієї підстави, що вони є працівниками ВСП та здійснювали патрулювання території разом з поліцейськими, які здійснювали огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за фактичних обставин у цій справі, а тому існують певні сумніви в їх неупередженості, на переконання апеляційного суду, то такі твердження захисника є суб`єктивними та безпідставними, оскільки ці свідки не є працівниками поліції і стороною захисту не надано суду доказів щодо особистої зацікавленості цих свідків у розгляді цієї справи чи вони намір обмовити ОСОБА_1 .
Будь-яких клопотань, у тому числі щодо допиту свідків, захисник ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі та до початку апеляційного розгляду не було заявлено.
Відповідних клопотань також не надходило і від ОСОБА_1 .
Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.05.2023, а також неможливості їх врахування судом при ухваленні остаточного судового рішення у цій справі, оскільки вони були безпосередніми очевидцями події у цій справі та суду не надано доказів щодо їх зацікавленості у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою.
При цьому апеляційний суд ставиться критично до апеляційних доводів захисника про те, що долучений до справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі твердження апелянта суперечать положенням ст. 251 КУпАП, згідно яких, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі, пояснення свідків та показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є суб`єктивною та безпідставною.
Вимогами ст. 251 КУпАП визначено, що суд встановлює юридично важливі обставини справи з усіх доказів по справі в цілому, а не тільки за окремим доказом, а тому апеляційний суд ставиться критично щодо неможливості врахування долученого працівниками поліції до справи відеозапису.
Що стосується доводів захисника Хмелевського А.О. щодо наявності в дія працівників поліції порушень вимог ст.266 КУпАП, Інструкції від 07.11.2015 № 1395, Інструкції від 06.11.2015 № 1376, Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку від 17.12.2008 № 1103 з тієї підстави, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його відмова у проведенні такого огляду не була зафіксована на відеозаписі, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У відповідності до вимог п.4 розділу Х Інструкції від 07.11.2015 № 1395, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог п.6 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 та п.4 Порядку від 17.12.2008 № 1103, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції від 06.11.2015 № 1376 встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.
Згідно п.15 розділу ІІ Інструкції від 06.11.2015 № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Як вбачається з матеріалів справи, на місці зупинки транспортного засоби працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу – газоаналізатору «Драгер 6820» або у закладі охорони здоров`я, але ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в установленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вищезазначені обставини підтверджуються відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 від 05.05.2023 та долучених до нього доказів, у тому числі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.05.2023, направлення на огляд водія від 05.05.2023, акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
При цьому, апеляційний суд враховує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 від 05.05.2023 та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поставивши свій підпис у цих процесуальних документах та надавши свої письмові пояснення від 05.05.2023, які долучені до матеріалів справи (а.с.1, 4, 5, 18).
Крім того, стороною захисту не надано суду доказів щодо особистої зацікавленості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розгляді цієї справи або вони мають намір обмовити ОСОБА_1 .
За таких обставин, апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів захисника щодо наявності порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявності підстав, передбачених ч.5 ст.266 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння хоча і було проведено без застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, але у присутності двох свідків, письмові пояснення яких долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №010493 від 05.05.2023, що повністю відповідає вищезазначеним вимогам ст.266 КУпАП, Інструкції від 07.11.2015 № 1395, Інструкції від 06.11.2015 № 1376, Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку від 17.12.2008 № 1103.
Щодо доводів захисника про відсутність в матеріалах справи доказів про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортними засобами, апеляційній суд зазначає, що такі твердження апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП та не свідчать про порушення огляду цієї особи на стан сп`яніння у встановленому закону порядку.
Доводи апеляційної скарги захисника Хмелевського А.О. щодо незаконності зупинки працівниками поліції транспортного засобу, на думку апеляційного суду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, є цілком суб`єктивними, оскільки наведені висновки зроблені за інших фактичних обставин справи. Зокрема, у вказаній справі предметом розгляду було притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), а висновок про відсутність складу правопорушення був обумовлений недоведеністю законних підстав для вимоги поліцейського про пред`явлення документів.
Натомість, у цій справі ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто за правопорушення, яке є самостійним та незалежить від правомірності вимоги поліцейського про пред`явлення документів.
Отже, незгода водія з причиною зупинки транспортного засобу не свідчить про її протиправність та не впливає на наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а у даному конкретному випадку не спростовує факту відмови ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 та його захисником Хмелевським А.О. не подавалась заява до правоохоронних органів, у порядку ст.214 КПК України, щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, а тому такі твердження захисника, які зазначені ним під час апеляційного розгляду, належить вважати необґрунтованими та безпідставними.
Також, апеляційний суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі та інші процесуальні документи до них складені уповноваженими державними особами, але дії цих посадових осіб, які їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 та захисником Хмелевським А.О. не оскаржувались, тобто останні не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому ст.267 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративних матеріалів у цій справі.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, стороною захисту не надано суду доказів щодо фальсифікації матеріалів справи, незаконності дій працівників поліції в частині зупинки транспортного засобу, порушення порядку огляду на стан спяніння, фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку, а також щодо складання стосовно останнього адміністративних матеріалів у цій справі.
Отже, враховуючи вимоги ст.266 КУпАП та відсутність будь-яких скарг і заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час подій у цій справі, а також складення ними протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 свідомо проігнорував вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП, у зв`язку з чим такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівником поліції за ч.3 ст.130 КУпАП.
Водночас, захисником не надано суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження доводів щодо незаконності дій працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з цим, апеляційний суд також враховує, що матеріали справи не містять відповідних відомостей, які свідчать про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи відомості доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, а його вина у вчиненні цього правопорушення повністю доведена та встановлена згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника Хмелевського А.О., не підлягає.
Доводи захисника, які зазначені в апеляційній скарзі та підтримані стороною захисту під час апеляційного розгляду, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що, виходячи з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах поданої апеляційної скарги.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Отже, об`єктивних відомостей, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, що обумовлює залишення без задоволення поданої апеляційної скарги.
Крім того, накладене судом першої інстанції стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафув розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років, не лише відповідає санкції ч.3 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Хмелевського А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 – задовольнити, поновивши цей процесуальний строк.
Апеляційну скаргу захисника Хмелевського А.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков