Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2476/25 
номер провадження 2/695/2461/26

29 червня 2026 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Ушакової К.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Демченко Л.О.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.10.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір № 4032116. 25 вересня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем укладено договір № 77738458. 21 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір № 100859422. 15 жовтня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем укладено договір № 2879511708-135197. 26 січня 2022 року було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4032116. 10 березня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4032116. 22 лютого 2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77738458. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77738458. 10 лютого 2022 року було укладено договір №10-02/2022-50 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100859422. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №100859422. 15 лютого 2022 року було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2879511708-135197. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2879511708-135197. Загальний розмір заборгованості за договором №4032116 від 22.10.2021 становить 84840,00 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68180,00 грн.; заборгованість за комісіями - 2660,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договором №77738458 від 25.09.2021 становить 44091,08 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14652,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29436,68 грн.; нараховані 3% річних - 2,40 грн. Загальний розмір заборгованості за договором №100859422 від 21.08.2021 становить 20961,97 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6273,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13577,97 грн.; заборгованість за комісіями - 1111,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договором №2879511708-135197 від 15.10.2021 становить 18783,00 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15283,00 грн.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2025 у цивільній справі №695/2476/25 за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позовні вимоги задоволені. Вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №4032116 від 22.10.2021 у розмірі 84840,00 грн., заборгованість за договором №77738458 від 25.09.2021 у розмірі 44091,08 грн., заборгованість за договором №100859422 від 21.08.2021 у розмірі 20961,97 грн., заборгованість за договором №2879511708-135197 від 15.10.2021 у розмірі 18783,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн..
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.01.2026 заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2026 поновлено строк та прийнято заяву заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №695/2476/25 за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 695/2476/25 задоволено. Скасовано заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2025 у цивільній справі №695/2476/25 за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та вирішено призначити дану справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не з`явився. У позовній заяві просили проводити розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала щодо наявності заборгованості за тілом кредиту, однак вважала неправомірними нархування процентів та інших платежів за кредитними договорами. 
Заслухавши відповідача та дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 22.10.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір №4032116.
Відповідно до п. 1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Сума (загальний розмір) кредиту становить 14000,00 грн. (п.п. 1.2. договору). Кредит надається строком на 21 день з 22.10.2021 (строк кредитування) (п.п. 1.3. договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.11.2021 (п.п. 1.4. договору). Комісія за надання кредиту: 2660,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1. договору). Проценти за користування кредитом: 5880,00 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.1. договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6. договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п.п. 1.7. договору). Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього договору.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. договору).
Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах та в термін, вказані в договорі. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною в п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3. договору. Пролонгація строку кредитування передбачена п. 2.3. договору.
Продовження вказаного в п.1.3. договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
Згідно п. 2.3.1.1. договору встановлена пролонгація на пільгових умовах:
позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору.
Відповідно п. 2.3.1.2. договору встановлена пролонгація на стандартних (базових) умовах:
позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
У п.п. 2.3.2. договору зазначено, що розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у:
а) здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1 договору та розділу 6 правил;
б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. договору.
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1, 2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови, визначені оновленим графіком.
Відповідно до довідки ФК «ЕЛАЄНС» від 12.12.2024 вбачається, що 22.10.2021 було перераховано кошти у розмірі 14000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 .
26 січня 2022 року було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4032116.
10 березня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4032116.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4032116.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 4032116 від 22.10.2021 заборгованість становить 84840,00 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68180,00 грн.; заборгованість за комісіями - 2660,00 грн.
25 вересня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем укладено договір № 77738458, згідно якого позичальник отримав позику в розмірі 14652,00 грн., строком на 24 дні.
Згідно з підпунктом 2.3. договору, процентна ставка (базова)/день - 1,99 % (фіксована). Дата надання позики 25.09.2021; дата повернення позики 19.10.2021; знижена процентна ставка/день, (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,6965%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70 %; пеня - 2,70 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 949,4 %; орієнтовна загальна вартість позики - 17101,23 грн.
Відповідно до п. 5.2. позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5.3. договору).
До договору позики позивач додав додаток №1 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно з якою дата видачі кредиту/дата платежу - 25.09.2021-19.10.2021; кількість днів у розрахунковому періоді - 24; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 17101,23 грн; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 14652,00 грн; проценти за користування кредитом - 2449,23 грн; реальна річна процентна ставка - 949,4 %; загальна вартість кредиту - 17101,23 грн.
Відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» про підтвердження платежу від 20.03.2025 вбачається, що 25.09.2021 о 19.26 год. було перераховано кошти у розмірі 14652,00 грн. на карту № НОМЕР_1 .
22 лютого 2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77738458.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №77738458.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №77738458.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №77738458 від 25.09.2021 заборгованість становить 44091,08 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14652,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29436,68 грн.; нараховані 3% річних - 2,40 грн.
21 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір №100859422.
Відповідно до п. 1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. логовору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10100,00 грн. (п.п.1.2. договору). Кредит надається строком на 15 днів з 21.08.2021 (строк кредитування) (п.п.1.3. договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 05.09.2021 (п.п.1.4. договору). Комісія за надання кредиту: 1111,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1. договору). Проценти за користування кредитом: 1893,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п.1.5.1. договору). 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.6. договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п.п.1.7. договору). Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору.
Інші умови договору є аналогічні попередньому договору про споживчий кредит №4032116 від 22.10.2021.
Відповідно до довідки ФК «ЕЛАЄНС» від 12.12.2024 вбачається, що 21.08.2021 було перераховано кошти у розмірі 10100,00 грн. на карту № НОМЕР_1 .
10 лютого 2022 року було укладено договір №10-02/2022-50 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100859422.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №100859422.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №100859422.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №100859422 від 21.08.2021 заборгованість становить 20961,97 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6273,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13577,97 грн.; заборгованість за комісіями - 1111,00 грн.
15 жовтня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем укладено договір № 2879511708-135197. Відповідно до умов договору сума кредиту становить 3500,00 грн.
Згідно п.п. 2.3. договору позики дата видачі кредиту - 15.10.2021, дата повернення кредиту - 04.11.2021, термін користування кредитом - 20 діб.
Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Умовами договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом.
Пунктом 6.2. договору передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов договору.
Відповідно до п. 9.6 договору після закінчення строку його дії проценти за користування кредитом можуть бути нараховані, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №33759/01 від 31.01.2025 вбачається, що 15.10.2021 було перераховано кошти у розмірі 3500,00 грн. на карту № НОМЕР_1 .
15 лютого 2022 року було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2879511708-135197.
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2879511708-135197.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2879511708-135197.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 2879511708-135197 від 15.10.2021 заборгованість становить 18783,00 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15283,00 грн.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Законувважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлену договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач не заперечувала факту укладення вищезазначених кредитних договорів, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами укладених договорів та нормами чинного законодавства.
Щодо заборгованості за договорами, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Як вбачається з договору позики від 15.10.2021 №2879511708-135197 сторони погодили, що кредит надається строком на 20 днів до 04.11.2021 (п. 2.3. договору).
Згідно п. 3.19. договору сторони домовились, що у випадку настання визначених п. п. 4.1.2. цього договору обставин, строк користування кредитом може бути продовжено на обумовлений сторонами строк, згідно тарифів товариства, за умови задоволення (акцептування) товариством відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості передбаченої п. п. 3.10.1 та п. п. 3.10.3 цього договору, шляхом внесення позичальником плати, згідно тарифів товариства, шляхом прийняття товариством від позичальника вказаної оплати.
З наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за договором позики від 15.10.2021 №2879511708-135197 вбачається, що станом на 15.02.2022 заборгованість відповідача становила 4860,00 грн., із яких: 3500,00 грн. - основна сума боргу; 1360,00 грн. - відсотки, нараховані в межах строку дії договору, тобто до 04.11.2021. Водночас до позивача від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за цим же договором у сумі 18783,00 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15283,00 грн. Таке нарахування відсотків поза межами встановленого договором строку суд вважає безпідставним, оскільки після завершення строку користування позикою кредитодавець втрачає право на нарахування договірних процентів.
Отже, заявлена позивачем сума відсотків у розмірі 15283,00 грн. не підтверджена жодними належними доказами, суперечить розрахунку первісного кредитора та є безпідставною. Фактично обґрунтованою може вважатися лише сума відсотків, нарахованих у межах строку 04.11.2021, тобто 1360,00 грн.. Таким чином, вимоги позивача у частині стягнення відсотків понад зазначену суму є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за договором №77738458 від 25.09.2021, суд приходить до наступних висновків. 
Як встановлено умовами вказаного договору, датою надання позики є 25.09.2021, датою повернення позики є 19.10.2021, строк позики становить 24 дні, знижена процентна ставка/день - 0,6965%; процентна ставка (базова)/день - 1,99 %.
Згідно з наданими в матеріалах справи доказами, відповідачем ОСОБА_1 позика у визначений договором 24-денний строк повернута не була. Відтак, за період з 25.09.2021 до 19.10.2021 розмір процентів за користування позикою складає 6997,79 грн. з розрахунку: 14652,00 грн * 1,99 % (базова процентна ставка)* 24 дні.
Зі змісту самого договору позики вбачається, що безпосередньо його умовами порядок, підстави, строки та механізм пролонгації чи автопролонгації не визначені. Водночас, договір містить положення, відповідно до якого позичальник до моменту підписання договору ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, розміщеними на вебсайті позикодавця, а також із процедурою та наслідками оформлення продовження строку користування позикою (пролонгацією) або застосування автопролонгації, визначеними такими правилами.
На підтвердження погодження сторонами умов пролонгації та автопролонгації позивачем до матеріалів справи долучено правила надання грошових коштів у позику, які за твердженням позивача, затвердженні 12.08.2021 та діяли на момент укладення договору.
Разом з тим, суд враховує, що зазначені правила є окремим документом, який не підписаний відповідачем, не містить будь-який відомостей, які б дозволяли достеменно встановити факт ознайомлення та погодження позичальником саме цієї редакції правил, а також не підтверджує, що саме така редакція була чинною та доступною відповідачу на момент укладення договору позики від 25.09.2021. 
Сам по собі факт наявності в договорі положення про ознайомлення позичальника з правилами, розміщеними на вебсайті позикодавця, не є безумовним та достатнім доказом погодження сторонами конкретних умов пролонгації чи автопролонгації, оскільки безпосередньо текстом договору такі умови не визначені.
При цьому, саме на позивача як сторону, яка посилається на факт продовження строку кредитування та правомірність нарахування процентів поза межами первісно погодженого строку, покладається обов`язок доведення погодження сторонами відповідного механізму пролонгації, її порядку, строків та правових наслідків.
За встановлених обставин, суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про те, що сторонами було погоджено механізм автоматичного продовження строку користування позикою, а також те, що строк кредитування був пролонгований після спливу визначених договором 24 днів.
Таким чином, підстави для нарахування договірних процентів за користування позикою після спливу такого строку відсутні.
Відтак, в межах строку кредитування та його пролонгації повинно було відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором понад строк, встановлений умовами укладених кредитних договорів, що суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право позикодавця нараховувати проценти припиняється після спливу обумовленого в договорі строку. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення позики є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами договору позики обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати борг. Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення позики, в цій частині між ним та позикодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивна норма ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Аналогічна правова позиція була викладена також в п. 6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц, кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
Таким чином, позикодавець відповідно до положень статті 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Жодних доказів пролонгації указаних договорів або чинності додаткових нарахувань після спливу первинного строку кредитування суду не надано. Отже, суд дійшов висновку, що нарахування процентів після спливу строку кредитування та після відступлення права вимоги є неправомірним, оскільки проценти можуть нараховуватися лише в межах узгодженого строку кредитування, якщо інше не доведено належними доказами пролонгації, а новий кредитор в силу положень ст. 514 ЦК України має право вимагати лише ті грошові суми, які існували на момент переходу права вимоги, але не збільшувати їх на власний розсуд.
З огляду на умови (термін) кредитування та відсутність в позовній заяві обґрунтування нарахування у вказаний період відсотків суд вважає неправомірним.
Таким чином, розрахунок заборгованості позивача у частині процентів підлягає коригуванню шляхом обмеження розмірами, що існували на дату відступлення права вимоги.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором позики сплатила 2847,90 грн..
Щодо стягнення трьох відсотків річних, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за договором позики, яким їй було надано кредитні кошті, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість, як за тілом кредиту, так і за процентами, які обумовлені у договорі, відповідно новий кредитор, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», після відступлення йому права вимоги первісним кредитором нарахував в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 у розмірі 2,40 грн. і ці складові Договору позики перейшли до нового кредитора, позивача по справі, який жодного нарахування не проводив.
Враховуючи, що заборгованість за договором позики №77738458 від 25.09.2021 становить 18801,9 грн. та складається з тіла кредиту і процентів, нарахованих у межах строку дії кредитного договору, сума трьох відсотків річних за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 становить 3,09 грн.. Разом з тим, суд не вправі виходити за межі позовних вимог. У зв`язку з цим стягненню підлягають три відсотки річних у заявленому позивачем розмірі - 2,40 грн.
З урахуванням викладеного вище, враховуючи розмір наданої ОСОБА_1 позики в сумі 14652,00 грн., нарахованих відсотків за користування позикою протягом 24 днів за ставкою 1,99 % в сумі 6997,79 грн., а також, беручи до уваги розмір сплачених відповідачем сум на погашення заборгованості 2847,90 грн, із відповідача на користь позивача, за договором позики №77738458 від 25.09.2021, слід стягнути заборгованість у розмірі 18804,3 грн., із яких: 14652,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4149,89 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору; три проценти річних - 2,40 грн.. 
Щодо договору про споживчий кредит №4032116 від 22.10.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , суд зазначає таке. 
Як зазначено вище, сторона відповідача не заперечує укладення договору про споживчий кредит №4032116 та отримання кредиту в сумі 14000,00 грн. 
Кредит надається строком на 21 день з 22.10.2021 (строк кредитування) до 12.11.2021. 
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 5880,00 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Розмір відсотків згідно з додатком № 1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 5880,00 грн..
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.
Разом з тим, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п. 2.3.1.1.-2.3.1.2 договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п. 2.3.2, 4.1.,4.2. договору.
У додатку № 1 «графік платежів» до кредитного договору вказано, що у випадку продовження строку кредитування, відповідно до п. 2.3 кредитного договору, позичальник доручає кредитодавцю самостійно оновити графік платежів/скласти його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника.
Проте, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору відповідно до пункту 2.3.1, зміни процентної ставки чи оновлення графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у розмірі 68180,00 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 13.11.2021, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пунктах 1.3-1.4 договору про споживчий кредит та в графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.
Звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України), вимог про стягнення процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України, позивач не заявляв. 
Судом встановлено, що у договорі про споживчий кредит №4032116 від 22.10.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , містяться умови про комісію за надання кредиту, за управління та обслуговування кредиту.
Однак, аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «МІЛОАН» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту та пролонгацію строку кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.
З урахуванням викладеного вище, з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит №4032116 від 22.10.2021, з урахуванням строку кредитування 21 день, слід стягнути заборгованість у розмірі 19880,00 грн., із яких: 14000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5880,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору. 
Щодо договору про споживчий кредит №100859422 від 21.08.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку. 
Як зазначено вище, сторона відповідача не заперечує укладення договору про споживчий кредит №100859422 від 21.08.2021 та отримання кредиту в сумі 10100,00 грн. 
Кредит надається строком на 15 днів з 21.08.2021 (строк кредитування) до 05.09.2021. 
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 1893,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Розмір відсотків згідно з додатком № 1 «графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 1893,75 грн.. 
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору.
Разом з тим, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п. 2.3.1.1.-2.3.1.2 договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п. 2.3.2, 4.1.,4.2. договору.
У додатку № 1 «графік платежів» до кредитного договору вказано, що у випадку продовження строку кредитування, відповідно до п. 2.3 кредитного договору, позичальник доручає кредитодавцю самостійно оновити графік платежів/скласти його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника.
Проте, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору відповідно до пункту 2.3.1, зміни процентної ставки чи оновлення графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у розмірі 13577,97 грн.. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 06.09.2021, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пунктах 1.3-1.4 договору про споживчий кредит та в графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.
Звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України), вимог про стягнення процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України, позивач не заявляв. 
Крім того, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, ОСОБА_1 здійснила погашення по тілу кредиту на загальну суму 3827,00 грн..
Також відповідачем сплачено проценти на загальну суму 6134,00 грн та комісію за пролонгацію в загальному розмірі 3357,00 грн..
Судом встановлено, що у договорі про споживчий кредит №100859422 від 21.08.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , містяться умови про комісію за надання кредиту, за управління та обслуговування кредиту. 
Однак, аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «МІЛОАН» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту та пролонгацію строку кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.
Таким чином, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено заборгованість у загальному розмірі 13318,00 грн., що перевищує суму тіла кредиту у розмірі 10100,00 грн. та процентів, нарахованих у межах строку кредитування у розмірі 1893,75 грн. У зв`язку з чим, зобов`язання відповідача за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів є виконаними. При цьому суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами за договором про споживчий кредит №100859422 від 21.08.2021 відсутні 
Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані договір №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, прайс-лист АО «ЛІГАЛ_АССІСТАНС», заявка про надання юридичної допомоги №626 від 01.04.2025, витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 25000,00 грн.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, досвід адвоката у подібних справах, розгляду справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір до 5000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 625,35 грн..
Керуючись ст.ст.259, 263-265, 280,354,355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:
позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: вул. Мечнікова 3, офіс 306, м. Київ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44276926) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №4032116 від 22.10.2021 у розмірі 19880,00 грн., із яких: 14000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5880,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №77738458 від 25.09.2021 у розмірі 18804,3 грн., із яких: 14652,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4149,89 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору; три проценти річних - 2,40 грн.. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №2879511708-135197 від 15.10.2021 у розмірі 4860,00 грн., із яких: 3500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1360,00 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 625,35 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: К.М. Ушакова