Номер провадження: 22-ц/813/4158/26 
Справа № 495/9701/16-ц
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицього В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2025 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2018 по справі № 495/9701/16-ц, у якій просив роз`яснити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/9701/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначивши, що вказане рішення в частині визначення місцепроживання дитини з батьком є підтвердженням факту самостійного виховання батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №128, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану БілгородДністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області) без участі матері ОСОБА_2 (зараз – ОСОБА_4 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Заява обґрунтована тим, що оскільки рішення суду яке підтверджує самостійне виховання одним з батьків дитини до 18 років може бути підставою для відстрочки або звільнення з військової служби, необхідним для заявника є роз`яснення чи підтверджує судове рішення щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком факт її самостійного виховання ним. Так встановлення факту самостійного вихованні позивачем дитини, необхідний з метою захисту прав та інтересів позивача та дитини та прав як батька, у тому числі, переміщення разом з дитиною без нотаріальної згоди матері тощо.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2025 року відмовлено у задоволенні зазначеної вище заяви.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на обставини, якими обґрунтовано заяву про роз`яснення рішення суду, просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі заявлені ОСОБА_1 вимоги про роз`яснення судового рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2018 по справі № 495/9701/16-ц.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду вказаного судового рішення.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють його виконання, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі 495/9701/16-ц.
Апеляційний суд погоджується вказаними висновками суду, з огляду на таке.
Рішенням Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено:
- розірвано шлюб, укладений 11.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), зареєстрований виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Тарутинського району одеської області, актовий запис № 07, які від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане рішення у апеляційному порідку не переглядалось та набрало законної сили 12.07.2018.
Відповідно до частин першої - третьої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Аналізуючи положення статті 271 ЦПК України можна дійти висновку, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Роз`яснене може бути судове рішення, яке підлягає виконанню й таке виконання неможливе без відповідного роз`яснення його змісту.
Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №22а-11177/08.
Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.
Апеляційний суд, ураховуючи, що право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2), відхиляє доводи скаржника про те, що рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 11 червня 2018 року потребує роз`яснення, погоджуючись із мотивами суду першої інстанції, виснує що таке є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, і не встановлено обставин, що утруднюють його виконання, яке є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим в цьому випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення вказаної заяви про роз`яснення судового рішення по справі № 495/9701/16-ц.
Так, суд першої інстанції вичерпно виснував, що під час розгляду справи № 495/9701/16-ц, зважаючи на зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, судом не вирішувалось питання встановлення факту самостійного виховання дитини, а встановлення такого у порядку роз`яснення рішення суду потребує зміни змісту судового рішення, і торкається питання, яке не було предметом судового розгляду.
Отже до поданої ОСОБА_1 заяви, зважаючи на порушені заявником питання, не може бути застосовано механізм, визначений статті 271 ЦПК України. 
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі 495/9701/16-ц.
Порушень судом норм процесуального права апеляційним судом не встановлено.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий        Ю.П. Лозко

Судді         В.В. Кострицький

М.В. Назарова