Справа №: 398/468/26	

провадження №: 2/398/1805/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"04" травня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18870,00 грн, а також понесені судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено договір № 476096-КС-009 про надання кредиту. Позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 6000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача, зі сплатою відсотків в розмірі 1 % за кожен день користування кредитом. Відповідач частково сплатила суму заборгованості на суму 1470,00 грн, але станом на 07.01.2026 року заборгованість за договором складає 18870,00 грн, з яких: 6000,00 грн – заборгованість за кредитом, 9240,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 2760,00 грн - заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦПК України, 870,00 грн – заборгованість за комісією.
04.02.2026 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.
Відповідач повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Справа призначена до розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняттяцієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
05.02.2025 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 476096-КС-009 про надання кредиту, а відповідач акцептувала оферту щодо укладення договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою та здійснила його підписання та підписання паспорта споживчого кредиту з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За умовами договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 6000,00 грн, строком на 24 тижні, а відповідач зобов`язалася повернути кредит зі сплатою відсотків - процентна ставка – 1% в день, фіксована, комісії за надання кредиту 1200,00 грн, згідно з графіком платежів, строк дії договору до 23.07.2025 року.
Кредитні кошти були перераховані відповідачу 05.02.2025 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по особовому рахунку відповідача.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, у зв`язку з чим станом на 23.07.2025 року по кредитному договору, з урахуванням сплаченої відповідачем суми в розмірі 1470,00 грн (в тому числі 240 грн заборгованості по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦПК України) утворилась заборгованість в розмірі 18870,00 грн, з яких: 6000,00 грн – заборгованість за кредитом, 9240,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 2760,00 грн - заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦПК України, 870,00 грн – заборгованість за комісією.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач до суду відзив не подала, не заперечувала факт укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовувала розміру боргу, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідач не довела відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростувала підстав позову.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 9240,00 грн та комісією в розмірі 870,00 грн, є обґрунтованими.
Щодо нарахування та стягнення з відповідача процентів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.
За змістом ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В той же час, пунктом 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на дату укладення кредитного договору та строк його дії в період дії в Україні воєнного стану, який не припинено і на час ухвалення рішення, нарахування будь-яких процентів відповідно до ст. 625 ЦК України суперечить вищезазначеній нормі ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України, а відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені договором і законом зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 9240,00 грн та комісією в розмірі 870,00 грн, на загальну суму, з урахуванням сплаченої відповідачем суми в погашення заборгованості 240,00 грн по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦПК України, 15870,00 грн (16110,00-240,00).
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав.
На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2239,08 грн (84,1 % від 2662,40 грн).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 258, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором № 476096-КС-009 від 05.02.2025 року у загальному розмірі 15870 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят) грн 00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) судовий збір в розмірі 2239 (дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн 08 коп.
На рішення може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 04.05.2026 року.

Суддя І.П. Шинкаренко