Справа № 161/10208/26 
Провадження № 3/161/2743/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року         м. Луцьк
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Смокович М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, керівника ПРАТ «Готель Україна», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
11.05.2026 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом № 228/03-20-04-03 від 05.05.2026 року щодо громадянки ОСОБА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення № 228/03-20-04-03 від 05.05.2026 року зазначено, що ОСОБА_1 , будучи керівником ПРАТ «Готель Україна», несвоєчасно сплатила узгоджені суми податкових зобов`янь з земельного податку з юридичних осіб, код платежу 18010500, задекларовані відповідно до поданих до Луцької ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області: податкової декларації з земельного податку з юридичних осіб (річна) поданої на 2026 рік, реєстраційний №9034813696 від 18.02.2026 року, термін спалати 02.03.2026 року, фактично погашено: 06.03.2026 року в сумі 8006,95 грн. (з запізненням на 4 календарних дні), чим порушила п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, свою провину за несвоєчасну сплату податку визнає.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 163-2 КУпАП неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 2 ст. 163-2 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 228/03-20-04-03 від 05.05.2026 року, ОСОБА_1 , будучи керівником ПРАТ «Готель Україна», несвоєчасно сплатила узгоджені суми податкових зобов`янь з земельного податку з юридичних осіб, код платежу 18010500, задекларовані відповідно до поданих до Луцької ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області: податкової декларації з земельного податку з юридичних осіб (річна) поданої на 2026 рік, реєстраційний №9034813696 від 18.02.2026 року, термін спалати 02.03.2026 року, фактично погашено: 06.03.2026 року в сумі 8006,95 грн. (з запізненням на 4 календарних дні), за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП. 
Однак, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 163-2 КупАП. Більш того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у період з 01.01.2025 року по теперішній час, відсутні постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а наявна лише постанова про притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, яка виносилася судом 07.05.2025 року. 
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, не доведена.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, будучи керівником ПРАТ «Готель Україна», несвоєчасно сплатила узгоджені суми податкових зобов`янь з земельного податку з юридичних осіб, код платежу 18010500, задекларовані відповідно до поданих до Луцької ДПІ Головного управління ДПС у Волинській області: податкової декларації з земельного податку з юридичних осіб (річна) поданої на 2026 рік, реєстраційний №9034813696 від 18.02.2026 року, термін спалати 02.03.2026 року, фактично погашено: 06.03.2026 року в сумі 8006,95 грн. (з запізненням на 4 календарних дні), що також не заперечується й самою ОСОБА_1 .
Враховуючи, що у діючому КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 163-2 КУпАП на ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 163-2 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до порушника, суд виходить з такого.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП. у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 85 грн. 00 коп., оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до ч. 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 163-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області М.В. Смокович