УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року
м. Київ
справа № 766/9799/25
провадження № 51-1897ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2025 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року,
встановив:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 червня 2025 року  ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК), призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 цього Кодексу, та вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законом.
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2025 року залишено без задоволення.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2025 року залишено без змін.
Доводи касаційної скарги та її вимоги
У касаційній скарзі захисник просить оскаржені судові рішення скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду й невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування вимог зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про те, що юридичні факти, на які заявник посилався у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, мають бути встановлені під час досудового розслідування або вироком суду, що набрав законної сили. Суд, на переконання захисника, помилково застосував до оцінки нововиявлених обставин, про які йшлося в заяві, положення Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), що стосуються доведення виключних обставин. Отже, висновки суду першої інстанції суперечать положенням статей 459, 462 КПК.
Стверджує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки фактичним обставинам, на яких наполягала сторона захисту у судовому засіданні, залишив поза увагою доводи про штучне створення та підроблення доказів, наведені у заяві захисника та поясненнях засудженого ОСОБА_5 у судовому засіданні, оскільки наявні візуальні відмінності підписів прокурора ОСОБА_6 на повідомленні про підозру, яке було вручено ОСОБА_5 20 червня 2025 року, та обвинувальному акті від 23 червня 2025 року, оцінки запереченню ОСОБА_5 своєї винуватості в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК, твердженням останнього про те, що заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 23 червня 2025 року він не підписував, про тиск на нього під час дізнання начальника СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 та дізнавача ОСОБА_8 , з огляду на що ОСОБА_5 не отримав будь?яких роз`яснень стосовно наслідків підписаного ним протоколу допиту потерпілого від 20 червня 2025 року та його прав як підозрюваного, зокрема зі сторони адвоката ОСОБА_9 . Адвокат ОСОБА_9 , на переконання захисника ОСОБА_4 , був залучений ОСОБА_5 начальником СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 в порушення ст. 48 КПК шляхом особистої рекомендації останньої, проте не залучався для здійснення захисту за призначенням в порядку ч. 2 ст. 48 КПК, примірник договору з цим адвокатом про надання правничої допомоги та будь-які розрахунки з ним про виконані роботи у ОСОБА_5 відсутні. Натомість місцевий суд під час судового засідання 22 вересня 2025 року не дослідив доказів, що підтверджують зазначені обставини, на яких наполягає сторона захисту. 
Суд апеляційної інстанції, за доводами касаційної скарги, указані порушення не виправив, повторно не дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження.
Крім того, як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник посилається на пошкодження записів судових засідань від 22 вересня 2025 року та 17 лютого 2026 року, які перешкоджають отримати інформацію про зазначені судові засідання. 
На підтвердження доводів у цій частині надає Суду технічні носії інформації (CD-R), на яких містяться записи судових засідань від 22 вересня 2025 року та 17 лютого 2026 року.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та зміст наданих копій судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку.
З наданих Суду копій судових рішень вбачається, що захисник засудженого звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 червня 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з наявністю нововиявлених обставин, та ухвалити новий вирок, яким визнати останнього виправданим і закрити кримінальне провадження. 
Свої вимоги у суді першої інстанції захисник мотивував тим, що мало місце штучне створення доказів, неправдиві показання ОСОБА_5 та підроблення процесуальних документів, оскільки під час досудового розслідування працівники поліції змусили ОСОБА_5 погодитися з пред`явленою підозрою, у зв`язку з чим останній обмовив себе, дізнавач вчинив підроблення процесуальних документів, ОСОБА_5 перебував у відділу поліції лише 20 червня 2025 року, в цей день, окрім повідомлення про підозру та протоколу допиту підозрюваного, він, не читаючи, підписав декілька документів, назви яких не пам`ятає, що не містили дати. Які саме документи він підписав ні дізнавач, ні захисник ОСОБА_9 йому не пояснювали, засуджений не знає та не може пояснити звідки та коли з`явилися його підписи на розписці про отримання обвинувального акта, реєстрі матеріалів та заяві про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 23 червня 2025 року тощо, в наданому засудженому повідомленні про підозру підпис прокурора є візуально відмінним з підписами цього прокурора в процесуальних документах наявних у матеріалах судової справи. 
Суд першої інстанції залишив заяву захисника ОСОБА_4 без задоволення.
Ухвала місцевого суду є належно умотивованою й обґрунтованою, за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 459, 464, 466, 467 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, де заперечив правильність висновків місцевого суду і навів доводи, які є аналогічними в цій частині з тими, що наведені в його касаційній скарзі щодо допущених місцевим судом порушень.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 17 лютого 2026 року залишив вищевказану ухвалу місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення, навів належні мотиви постановленого рішення та відповідне обґрунтування.
Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, у тому числі ті, які є аналогічними доводам, викладеним у його касаційній скарзі, та надав на них вичерпні відповіді. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви постановленого рішення є обґрунтованими. Підстави вважати ці висновки неправильними відсутні. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 404-407, 419, 459, 462 КПК.
З мотивами судів попередніх інстанцій щодо оцінки доводів заявника про наявність обставин, які можуть бути нововиявленими, погоджується й колегія суддів Верховного Суду.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано Главою 34 КПК.
Приписами ст. 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, за частиною 2 зазначеної норми, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність ухваленого судом рішення по суті.
Положення ст. 459, пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462, ст. 91 КПК вказують на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, яка має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, пункт 43) та «Рябих проти Росії» (заява № 52854/39, пункт 52). Вказаний принцип вимагає не ставити під сумнів остаточне судове рішення, передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Посилання захисника в касаційній скарзі на штучне створення та підроблення доказів, як на нововиявлені обставини, колегія суддів відхиляє за безпідставністю.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що, стверджуючи про обставини, зазначені в п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, необхідно надати суду відповідні процесуальні рішення, якими такі факти встановлено. 
Тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК, у першу чергу з положеннями ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Верховний Суд у своїй постанові від 21 січня 2020 року (справа № 315/793/16-к, провадження № 51-3062км19) сформував висновок, відповідно до якого належним засобом доказування обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, в якості нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння, необхідно вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким було встановлено відповідні факти.
Таким чином, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, разом із відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що докази, які покладені в основу вироку, є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким були б встановлені такі факти.
Досудове розслідування кримінального проступку у провадженні стосовно ОСОБА_5 , як убачається з оскаржених судових рішень, здійснювалось в порядку спрощеного провадження. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч. 2 ст. 382 КПК).
Як видно зі змісту оскаржених судових рішень та касаційної скарги захисника, сторона захисту здебільшого посилається на процесуальні порушення під час дізнання, зокрема на наявність візуальної відмінності підписів прокурора на повідомленні про підозру від 20 червня 2025 року, обвинувальному акті від 23 червня 2025 року та інших процесуальних документах, копії яких наявні у матеріалах справи тощо. 
Натомість формальне переконання сторони захисту у цьому не може бути належним підтвердженням обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, та предметом перевірки суду в порядку екстраординарної процедури. 
Про те, які саме докази, які покладено в основу встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального проступку, було штучно створено чи підроблено, що за своєю правовою природою свідчить про вчинення кримінального правопорушення, захисник не зазначає, процесуального рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким було встановлено факти підроблення чи штучного створення доказів, не надає ні судам попередніх інстанції, ні Верховному Суду.
Чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено будь-якого іншого порядку, ніж визначений у ст. 214 КПК, що має застосовуватися для розгляду і перевірки заяв про вчинення кримінального правопорушення, де визначено і повноважних суб`єктів для здійснення провадження за такими заявами, до яких суди будь-якої інстанції не належать, як не належать суди і до кола повноважних органів щодо здійснення проваджень стосовно перевірки заяв про вчинення адміністративних чи дисциплінарних порушень, вчинених працівниками поліції.
Доводи захисника ОСОБА_4 фактично зводяться до обґрунтування підстав для повторного дослідження доказів та їх оцінки, що суперечить положенням розділу 34, ст. 7 КПК щодо такої засади кримінального провадження, як верховенство права, яке включає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
Перегляд за нововиявленими обставинами не може використовуватися як прихована апеляція чи касація на судове рішення, яке набрало законної сили, тобто для повторного розгляду справи і отримання нової оцінки її обставин.
Отже, суди попередніх інстанцій в цій частині дали обґрунтовану оцінку аналогічним доводам сторони захисту.
Що стосується тверджень в касаційній скарзі про здійснення на ОСОБА_5 під час дізнання тиску та, згідно з доводами захисника, залучення органом дізнання конкретного захисника, який не виконував своїх обов`язків, то наведені обставини, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК, відносяться до виключних, і повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а у разі неможливості ухвалення вироку - підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру, про що йдеться в ч. 4 зазначеної статті. Таких доказів стороною захисту судам попередніх інстанцій та касаційному суд також не надано.
Що стосується доводів про пошкодження записів судових засідань від 22 вересня 2025 року та 17 лютого 2026 року, які, за доводами захисника, перешкоджають отримати інформацію про зазначені судові засідання, то такі колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
Підставою до безумовного скасування судового рішення відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК є невиконання вимоги про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої або апеляційної інстанції.
Вимоги щодо фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження, як убачається із відомостей з підсистеми «електронний суд» та доданих захисником до касаційної скарги технічних носіїв інформації, - виконано.
Разом з тим, під час вирішення питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою відео-, звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значущість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про які виявилася відсутньою на технічному носії.
Таким чином, за певних обставин відсутність звукозаписів або неповна фіксація судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо сторона, яка посилається на таку обставину, доведе, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та умотивованість судового рішення.
Натомість захисник у касаційній скарзі лише формально посилається на безліч пошкоджень запису звуку, через які, як він стверджує, неможливо отримати інформацію про ці судові засідання, проте не обґрунтовує такі твердження в контексті того, чи були обставини або докази, досліджені в тих судових засіданнях, покладені в основу ухвалених судових рішень, чи містять судові рішення посилання на обставини чи докази, дослідження яких не відображено на технічних носіях інформації, та інші питання, які, на переконання захисника, вплинули на обґрунтованість судових рішень, з урахуванням того, що, як убачається з оскаржених судових рішень, і захисник ОСОБА_4 , і засуджений ОСОБА_5 брали участь у судовому розгляді 22 вересня 2025 року та в апеляційному перегляді судового рішення 17 лютого 2026 року.
Крім того, колегія суддів враховує, що з відеозаписів судових засідань від 22 вересня 2025 року та 17 лютого 2026 року з підсистеми «електронний суд» та доданих захисником до касаційної скарги технічних носіїв інформації не вбачається таких пошкоджень запису звуку, які би перешкодили сприйняти інформацію, відображену на технічних носіях інформації. 
З огляду на викладене, Суд доходить висновку, що у поданій касаційній скарзі не наведено доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з огляду на що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2025 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3