ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року        м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участю секретаря судового засідання Філатової К. А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Морозової Оксани Володимирівни, потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Поляк Марії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
З постанови суду першої інстанції вбачається, що 30 жовтня 2025 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яке виразилось у цілеспрямованих та навмисних діях, а саме вимкнув електропостачання до вказаного будинку, чим унеможливив подальше проживання потерпілої разом із дітьми у будинку, що призвело до додаткових витрат та завдало шкоди психологічному здоров`ю громадянки ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року.
Порушуючи в апеляційній скарзі питання про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначає, що не був присутній в судовому засіданні - 24 березня 2026 року, коли була винесена постанова. Із текстом оскаржуваної постанови він ознайомився 25 березня 2026 року, після надсилання її до електронного кабінету його захисника - адвоката Морозової О. В. 
Провадження №33/822/190/26    Головуючий у І інстанції: Козловська Л. Д.
Категорія: ст. 173-2 КУпАП      Доповідач: Марчук В. Т.
Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що не вчиняв психологічного або економічного насилля відносно ОСОБА_2 , оскільки вона не перебуває в фінансовій залежності від нього.
Вказує, що потерпіла ОСОБА_2 утворила заборгованість по сплаті комунальних послуг.
На прохання ОСОБА_1 поділити житловий будинок та відокремити особові рахунки, потерпіла не реагувала, внаслідок чого весь борг за спожиту електроенергію було накладено на нього. 
Вважає, що відключення житлового будинку від електроенергії було здійснено в законний спосіб працівниками Герцаївського РЕМ.
Суд першої інстанції не встановив чи мали місце з сторони ОСОБА_1 будь-які словесні образи, погрози, приниження та інші діяння, які були спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , чи викликали такі дії у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдало шкоди психічному здоров`ю особи.
За таких обставин судове рішення не може бути визнане законним і обґрунтованим, оскільки суд не з`ясував ті обставини справи, які істотно впливають на наслідки судового розгляду.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та наявні у справі докази, заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Морозової О. В., яка просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови та задовольнити подану апеляційну скаргу, доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Поляк М. М., які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, якщо він пропущений з поважних причин.
В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання 24 березня 2026 року.
Судом винесено оскаржувану постанову в судовому засіданні 24 березня 2026 року, за відсутності  ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 25 березня 2026 року він ознайомився із текстом оскаржуваної постанови, після надсилання її до електронного кабінету його захисника – адвоката Морозової О. В., зареєстрованого в Електронному суді.
Інших відомостей про отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
06 квітня 2026 року адвокатом Морозовою О. В. до Чернівецького апеляційного суду було подано апеляційну скаргу.
15 квітня 2026 року постановою Чернівецького апеляційного суду відмовлено адвокату Морозовій О. В. у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року.
21 квітня 2026 року ОСОБА_1 усунув наведені в постанові апеляційного суду недоліки та особисто подав апеляційну скаргу.
За таких обставин строк на апеляційне оскарження необхідно поновити, оскільки він пропущений із поважних причин.
Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Даних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.
Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 946388 вбачається, що 30 жовтня 2025 року, о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яке виражалось у цілеспрямованих та навмисних діях, а саме: вимкнув електропостачання до вказаного будинку, чим унеможливив подальше проживання потерпілої разом з дітьми у будинку, що призвело до додаткових витрат та завдало шкоди психологічному здоров`ю громадянки ОСОБА_2 . 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з цим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, які саме дії психологічного характеру були вчинені ОСОБА_1 відносно потерпілої ОСОБА_2 , у чому саме полягав психологічний вплив на потерпілу, а також яким чином такі дії спричинили шкоду її психічному здоров`ю. 
Протокол містить лише загальне посилання на завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, однак не конкретизує, які саме дії чи висловлювання ОСОБА_1 були спрямовані на психологічний вплив на ОСОБА_2 , чи висловлювалися погрози, образи, приниження, переслідування або інші дії, які могли б викликати у потерпілої емоційну невпевненість, страх за власну безпеку чи безпеку дітей, пригнічений психологічний стан або нездатність захистити себе. 
Також у протоколі не наведено жодних відомостей про те, у чому саме проявилася шкода психічному здоров`ю потерпілої, які наслідки для її психологічного стану настали внаслідок дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
За таких обставин, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично не наведено обставин, які б свідчили про наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у частині тверджень про вчинення психологічного насильства.
Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення не вправі виходити за межі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно змінювати фабулу правопорушення, встановлювати нові фактичні обставини чи відшуковувати докази на підтвердження наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Відтак, за відсутності у протоколі опису дій психологічного характеру, які б утворювали об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, такі недоліки не можуть бути усунуті судом під час розгляду справи.
Матеріали справи не містять доказів завдання шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційний суд критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що із дослідженого відеозапису (а. с. 65), наявного в матеріалах справи, вбачається вчинення ОСОБА_1 психологічного тиску на потерпілу з метою змусити її звернутися до суду щодо поділу будинку. 
Сам по собі словесний конфлікт між колишнім подружжям, а також висловлення позиції щодо належності права власності на будинок чи необхідності вирішення спору в судовому порядку, не свідчать про вчинення психологічного насильства.
Висловлювання ОСОБА_1 про те, що він є власником будинку, фактично стосуються наявного між сторонами майнового спору та самі по собі не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Що стосується висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру, то він є необґрунтованим з огляду на наступне. 
Так, із постанови про закриття кримінального провадження від 28 листопада 2025 року (а. с. 8-9) вбачається, що ОСОБА_1 самовільно не відключав будинок від електропостачання, а відповідні дії проводилися працівниками Герцаївського РЕМ. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на позбавлення потерпілої доступу до електропостачання.
Так, відповідно до судових наказів Герцаївського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2024 року та 30 травня 2025 року(а. с. 43-44), з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «ЧОЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію.
З повідомлення про припинення постачання електроенергії №2423від 12 січня 2026 року(а. с. 47) вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , наявна заборгованість у сумі - 7583,76 гривень, за період: з серпня 2025 року по січень 2026 року. Повідомлено, що у разі несплати заборгованості, буде припинено постачання електроенергії.
В своїх письмових пояснення від 30 жовтня 2025 року (а. с. 21) потерпіла ОСОБА_2 зазначила про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 не проживає в будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Однак 30 жовтня 2025 року він відключив світло від мережі через ДТЕК, щоб примусити її залишити житло.
Аналогічні пояснення потерпіла надала в суді першої інстанції та апеляційному суді.
Таким чином, з наведених доказів вбачається, що припинення електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відбулося у зв`язку із наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію, а саме відключення електроенергії було здійснено уповноваженими працівниками Герцаївського РЕМ у межах договору. 
Відтак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме дії ОСОБА_1 стали безпосередньою причиною припинення електропостачання чи були спрямовані на умисне позбавлення потерпілої доступу до житла або комунальних послуг з метою вчинення домашнього насильства економічного характеру.
Суд першої інстанції, встановлюючи в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обґрунтовував своє рішення вчинення ним дій щодо відключення житлового будинку від електроенергії.
Водночас, зафіксований на відеозаписі факт повідомлення ОСОБА_1 про звернення до Герцаївського РЕМ щодо відключення будинку від електромережі сам по собі не є доказом того, що саме ним було ініційовано або безпосередньо здійснено відключення електропостачання, оскільки матеріали справи не містять жодних документальних підтверджень такого звернення, а припинення електропостачання, як встановлено матеріалами справи, відбулося у зв`язку із наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію.
Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_2 .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП -закриттю, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2026 року скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя     [підпис]     В.Т. Марчук