ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. 	Справа № 520/17381/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В.) від 17.03.2026 по справі № 520/17381/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають в несвоєчасному оформленні та поданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- притягнути до відповідальності посадових осіб, відповідальних за пенсійне забезпечення, за несвоєчасне оформлення та подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які призвели до безпідставного призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 08.05.2025 року, всупереч з положеннями Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скасувати призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 08.05.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, згідно Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким передбачено призначення пенсії за вислугу років в строки, відповідно статті 50, призначити та виплачувати з наступного дня після звільнення ОСОБА_1 зі служби, а саме з 21.12.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити розрахунок та виплатити заборгованість недотриманих сум основного розміру пенсії за вислугу років, за період з 21.12.2024 року, разом із наступною виплатою пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 адміністративний позов – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які призвели до безпідставного призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 08.05.2025 р., всупереч з положеннями Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, згідно Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким передбачено призначення пенсії за вислугу років в строки, відповідно статті 50, призначити та виплачувати з наступного дня після звільнення ОСОБА_1 зі служби, а саме з 21.12.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити розрахунок та виплатити заборгованість недотриманих сум основного розміру пенсії за вислугу років за період з 21.12.2024 р. ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ у розмірі 70% грошового забезпечення з 08.05.2025. Заява про призначення пенсії з усіма необхідними документами зареєстрована у головному управлінні 08.05.2025. Оскільки ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до Закону № 1058- IV, головним управлінням призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону з 08.05.2025. Тому відповідач вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної прикордонної служби України та з 20 грудня 2024 року був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.12.2024р. № 979-ОС.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 70% грошового забезпечення з 08.05.2025р.
29 травня 2025 року позивач через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із запитом, в якому просив надати інформацію, чому не була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з наступного дня після звільнення його зі служби, а саме з 21 грудня 2024 року.
Відповідач листом від 04.06.2025р. № 2000-0311-8/84697 "Про надання інформації" повідомив позивача, що відповідно до п. 11 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1; зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 р. за № 135/13402 (У редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 05.04.2023 р. за № 572/39628, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).
Відповідно до п. 5 п.п 4 розділу IV Порядку особам, які одержують пенсію, призначену за іншим законом, або державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, допомогу на дітей одиноким матерям, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 11 розділу І цього Порядку.
Заява про призначення пенсії з усіма необхідними документами зареєстрована у головному управлінні 08.05.2025р.
Згідно зі статтею 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ зі змінами (далі - Закон) пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Оскільки ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІV, головним управлінням призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону з 08.05.2025р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025р. по справі № 520/16649/25 визнано протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають в несвоєчасному оформленні та поданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2026р. рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025р. залишено без змін.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач не погодившись із вищевказаним, звернувся до суду з позовом в цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Адміністрацією Держприкордонслужби було порушено встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій 10-денний строк для оформлення всіх необхідних документів і свого подання про призначення пенсії, і направлення до органу, що призначає пенсії, у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області несвоєчасно призначило позивачу пенсію.
З огляду на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими, а зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію з наступного дня після звільнення позивача зі служби, а саме з 21.12.202., а також зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплатити заборгованість недотриманих сум основного розміру пенсії за вислугу років відповідає меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено. При цьому, позовні вимоги про скасування призначення пенсії задоволенню не підлягають, оскільки позивач просив саме про призначення пенсії, проте з дати, яка настала раніше, ніж її було визначено пенсійним органом, отже більш пізніша дата поглинається більш ранішою.
Відмовляючи в частині вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не підлягають задоволенню вимоги про виплату нарахованої заборгованості разом з наступною виплатою пенсії. При цьому суд вважав ці вимоги такими, що стосуються встановлення судом порядку виконання судового рішення в самому рішенні, проте такої необхідності суд на час вирішення справи не вбачає, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач буде допускати порушення встановленого порядку виплат нарахованих сум пенсії.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон України № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону № 2262-ХІІ.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час спірних правовідносин) заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
За змістом пункту «в» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Тобто, вказаним вище особам пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ призначається з наступного дня після звільнення за служби, якщо звернення за пенсією відбулось не пізніше 12 місяців з дня виникнення такого права.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.
Відповідно до п. 11 Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).
Відповідно до п.2 вказаного Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.
Як встановлено судовим розглядом, позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою від 30.12.2024р. про призначення пенсії (а.с. 14).
При цьому, документи для призначення пенсії позивача Адміністрацією Держприкордонслужби (структурним підрозділом, яким на який покладаються функції з подання до органів ПФУ документів для призначення/перерахунку пенсії) було надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області лише 01.05.2025р.
Водночас, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 по справі № 520/16649/25 визнано протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають в несвоєчасному оформленні та поданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Внаслідок розгляду органом ПФУ отриманих матеріалів, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 08.05.2025.
Отже, оскільки позивача звільнено з військової служби 20.12.2024, у даному випадку слід виходити із приписів пункту «б, в» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ, позивачу пенсію на підставі Закону № 2262-ХІІ необхідно було призначити не з дати надходження документів, а з дня виникнення права на таку пенсію - 21.12.2024 (наступний день після звільнення з військової служби), який охоплюється часовим проміжком 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що станом на дату звернення з цим позовом ОСОБА_1 не призначено пенсію з 21.12.2024, а тому і зобовязання здійснити розрахунок та виплату заборгованості недоотриманих сум, наразі є передчасною вимогою.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного встановлено, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Так, рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, та невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України та статей 2, 5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття рішення встановлює, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).
З урахуванням викладеного, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних чи права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Так, предметом дослідження у цій справі є наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років по Закону № 2262-ХІІ з наступного дня після звільнення, проте судовим розглядом не встановлено, що станом на момент звернення з даним позовом, наявна заборгованість по виплаті пенсії.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасними зазначені вимоги позивача та такими, що заявлені на майбутнє, що не відповідає завданням та принципам адміністративного судочинства та, у свою чергу, обумовлює відмову у задоволені позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що передчасне задоволення даних вимог фактично суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.
Також, у разі незгоди позивача з подальшими діями відповідача, останній не позбавлений права звернутися з захистом порушених прав з відповідним позовом до суду.
Оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, колегія суддів зазначає, що вищевказані позовні вимоги не підлягають захисту судом і у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку з передчасністю їх заявлення.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження та приймаються колегією суддів у якості обґрунтованих та належних.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність змінити резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 № 520/17381/25 шляхом викладення 2,3,4 абзацу в наступній редакції: " Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 08.05.2025.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з наступного дня після звільнення (виключення зі списків військової частини) – 21.12.2024, а також провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з цієї дати, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії." 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 по справі № 520/17381/25 - змінити, шляхом викладення 2, 3, 4 абзацу резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 08.05.2025.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з наступного дня після звільнення (виключення зі списків військової частини) – 21.12.2024, а також провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з цієї дати, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії."
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 по справі № 520/17381/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло