УХВАЛА

29 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/1584/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 (головуючий суддя - Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.) та додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 (суддя Спаських Н.М.) 
у справі №925/1584/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД КЕПІТАЛ ГРУПП"
про стягнення 29 159, 35 грн,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" (далі також - ТОВ "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ") звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД КЕПІТАЛ ГРУПП" (далі також - ТОВ "БУД КЕПІТАЛ ГРУПП") про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 23 005, 68 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 927, 31 грн та 3% річних у розмірі 2 226,36 грн, за невчасну сплату орендної плати за договором оперативної оренди обладнання №15/01-1-0 від 15.01.2025 з травня по серпень 2025 року включно.
Господарський суд Черкаської області рішенням від 28.01.2026 у справі №925/1584/25 позов задовольнив повністю та стягнув з ТОВ "БУД КЕПІТАЛ ГРУПП" на користь ТОВ "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" 2 422,40 грн на відшкодування сплаченого судового збору.
Господарський суд Черкаської області додатковим рішенням від 12.02.2026 у справі №925/1584/25 у задоволенні заяви позивача про стягнення "гонорару успіху" за надані адвокатом послуги відмовив.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.05.2026 додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 у справі №925/1584/25 залишив без змін.
ТОВ "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" звернулось 09.06.2026 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 у справі №925/1584/25.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2026 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.
Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК підстав.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина сьома статті 12 ГПК визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів на загальну суму 29 159, 35 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (302 800 грн), а тому у розумінні ГПК справа №925/1584/25 є малозначною.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.
Як убачається з касаційної скарги, ТОВ "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" підставою касаційного оскарження вищезазначених судових рішень визначило підпункти "а" та "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК.
Також скаржник зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) та недослідження зібраних у справі доказів (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК, що корелюється з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК).
Посилання скаржника на обставини, які, на його думку, доводять випадки, зазначені у підпунктах "а" і "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, за оцінкою Верховного Суду не підтверджують наявності цих випадків.
Наведені скаржником твердження фактично є обґрунтуванням таких загальних підстав касаційного оскарження, як застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (щодо преюдиціальності), та недослідження зібраних у справі доказів, що передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК.
Натомість фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами. При цьому, скаржник не наводить жодних аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовчої практики саме у питанні застосування норм, зазначених ним у касаційній скарзі нормативних актів. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.
Верховний Суд зауважує, що положення про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи означає, що особа, яка звертається з касаційною скаргою, має обґрунтувати зазначені обставини та додати докази на їх підтвердження.
Твердження скаржника, що неправомірна позиція судів попередніх інстанцій у цій справі щодо обставин необов`язковості відшкодування витрат, які ґрунтуються на "гонорарі успіху" і зобов`язальній силі договору №07082025 про надання правничої (правової) допомоги від 07.08.2025 тільки для його сторін, може перешкоджати у стягненні витрат на професійну правову допомогу із відповідачів, що він обґрунтовує посиланням на те, що у провадженні суду перебувають справи №№910/11622/25, 910/4594/26, 914/708/26, 914/743/26, в яких також заявлено вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, згідно із умовами договору №07082025 про надання правничої (правової) допомоги від 07.08.2025, який передбачає "гонорар успіху", Суд не вважає слушними, оскільки наведене скаржником є правовими висновками суду, а не обставинами, які встановлені у цій справі, і не можуть бути спростовані скаржником при розгляді інших справ.
Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судами попередніх інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним. 
Верховний Суд звертає увагу скаржника, що посилання у касаційній скарзі на пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК не є доводами, які у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
За змістом статті 7 ГПК правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.
На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.
З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктами "а" та "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 у справі №925/1584/25 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО ІНЖИНІРИНГ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 у справі №925/1584/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. Р. Кібенко

В. І. Студенець