Дата документу  Справа № 331/2407/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/2407/26 Головуючий в 1 інстанції Світлицька В.М. 
Провадження № 33/807/856/26 Доповідач у 2-й інстанції – Солодовніков Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року           м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Солодовніков Р.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шлецера А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шлецера Андрія Андрійовича на постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
1. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 665,60 грн судового збору.
За постановою суду, 06 березня 2026 року о 00 год 43 хв в м. Запоріжжя по вул. Фортечній 84, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotester Drager 7510. Результат 2,02 проміле. Тестер номер 166. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом паркування без порушень ПДР, про повторність попереджена, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі ПДР).
2. Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Шлецер А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Постанову суду вважає прийнятою під час поверхневого та формального розгляду справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що:
- ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі;
-об`єктивні ознаки алкогольного сп`яніння, характерні для високого рівня алкоголю в крові, у ОСОБА_1 відсутні;
-рівень 2,02‰ відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння, який супроводжується порушенням координації рухів, мовлення, дезорієнтацією, фізіологічними проявами, проте жодних таких ознак у поведінці ОСОБА_1 не зафіксовано, що ставить під сумнів правильність проведення тестування, достовірність показань приладу, дотримання процедури огляду на стан сп`яніння;
-склад адміністративного правопорушення не доведено.
3. Позиції учасників.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і її захисник Шлецер А.А., підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
Додатково ОСОБА_1 пояснила, що вживала безалкогольне пиво 0,3 л, порушила комендантську годину, оскільки була необхідність забрати чоловіка - військового.
4. Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шлецера А.А., на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване, законне рішення.
Дослідивши встановлені місцевим судом обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суддя першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, зокрема, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607358 від 06.03.2026, згідно яких встановлено час, дату та місце скоєння адміністративного правопорушення. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень; 
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеним на місці зупинки, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено позитивний результат тесту газоаналізатора Drager Alcotester 7510, при цьому ОСОБА_1 з результатом згодна та підписала акт без зауважень; 
-результату тесту газоаналізатора Drager Alcotester 7510 від 06.03.2026, згідно якого результат позитивний - 2,02 % проміле. Результат підписаний ОСОБА_1 ; 
-рапорту командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Проценка Е. від 06.03.2026, в якому зазначені обставини зупинки 06.03.2026 транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, результати проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Подія фіксувалась на нагрудний відео реєстратор Motorola solution vb400 474607, 474943, 474553;
-відеозапису працівників поліції, на якому зафіксовано момент керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння у останньої, проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд відхиляє, оскільки це спростовується матеріалами справи.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п.6 та п.7 розділу 1 Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного заходу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду.
Так, з відеозапису випливає, що ОСОБА_1 з результатом огляду погодилася, до медичного закладу їхати неодноразово відмовилася (час на відеозаписі 00:56 год., 00:57 год.). Окрім того, з наданих суду письмових доказів, зокрема, роздруківки результату тесту газоаналізатора, акту огляду на стан сп`яніння, встановлено, що ОСОБА_1 згодна з отриманим результатом, про що свідчать її підписи у відповідних графах. 
Слід зазначити, що відповідно до пунктом 5 розділу І Порядку № 1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. 
Отже, у разі погодження із результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейським на місці, щодо водія складається протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які характерні для високого рівня алкоголю в крові, не заслуговують на увагу.
Відповідно до п.2 розділу Інструкція №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції встановлено, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було виявлення працівником поліції у водія ОСОБА_1 передбачених п.3 розділу І Інструкція №1452/735 ознак алкогольного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд зауважує, що саме з внутрішнього переконання поліцейського, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, випливає підстава для проведення огляду на відповідний стан сп`яніння та жоден із нормативних документів не дає водієві або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського. 
Доводи захисника щодо непроведення працівником поліції контрольного заміру газоаналізатора є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме роздруківкою результату тесту газоаналізатора Drager Alcotester 7510 від 06.03.2026, в якій перед результатом деталей аналізу ОСОБА_1 зазначені результати перевірки газоаналізатора – показник 0,00‰. Роздруківка підписана ОСОБА_1 без зауважень. Крім того, проведення контрольного заміру підтверджується відеозаписом. 
Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції поверхнево та формально розглянув справу, то апеляційний суд зауважує, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Будь-яких інших належних, допустимих та обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ставили під сумнів правильність встановлених судом фактичних обставин справи чи свідчили про неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Наведені апелянтом аргументи фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та власної оцінки обставин справи, однак не підтверджують наявності істотних порушень закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
У підсумку, за встановлених у справі фактичних обставин суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР, чим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не допустив порушень вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, які могли б бути підставою для зміни або скасування правильного по суті рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Натомість зібраними у справі доказами у повному обсязі підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, адміністративне стягнення накладене судом в межах встановлених законом, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Шлецера Андрія Андрійовича залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Р.С. Солодовніков