УХВАЛА

27 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 509/4554/18
провадження № 61-5142ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та стягнення компенсації вартості половини майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та стягнення компенсації вартості половини майна.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2018 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно:

земельну ділянку, кадастровий номер 5123783200:02:001:03:17, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які зареєстровані на відповідача.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про часткове скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2018 року, оскільки 14 липня 2025 року в результаті воєнних дій на території м. Шостка (авіаудар КАБ) трапилась подія, внаслідок якої було повністю знищено майно, яке є предметом спору, а саме: легковий автомобіль марки «Тойота Авенсіс», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 грудня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Частково скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2018 року, а саме: скасовано арешт на нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з її фізичним знищенням.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , задоволено.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 грудня 2025 року про скасування забезпечення позову скасовано.

Прийнято постанову, якою в задоволенні заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову, відмовлено.

У квітні 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року, яку просить скасувати та залишити в силі ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 грудня 2025 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції про скасування забезпечення позову, відмови у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено права касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами перегляду такої ухвали в апеляційному порядку й відмови у скасуванні заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, оскільки постанова Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та стягнення компенсації вартості половини майна відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков      	
	Р. А. Лідовець      	
	Д. Д. Луспеник