СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року Справа № 480/8667/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8667/25 за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
У С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Сумській області звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд:
- стягнути з відповідача податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості загальною сумою 16 794, 37 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який перебуває на обліку як платник податків, всупереч вимог Податкового кодексу України, порушив строки сплати узгодженого податкового зобов`язання, у зв`язку з чим, за ним утворилася заборгованість на загальну суму 16 794, 37 грн. 
Ухвалою суду від 14.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/8667/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
ОСОБА_1 з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву зазначила, що позивачем безпідставно нараховано відповідачу податкові зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2021, 2022, 2024 роки, яке розташоване на території ведення бойових дій визначених Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією та, відповідно, передчасно прийняті податкові повідомлення-рішення.
Головне управління ДПС у Сумській області з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву не погодилось, у відповіді на відзив зазначило, що питання правомірності нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у даній справі.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС в Сумській області як платник податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України.
Станом на дату подання позовної заяви за ОСОБА_1 обліковується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 16 794, 37 грн. 
Так, податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення, якими до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, що підтверджується матеріалами справи, а саме податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2025 №0024811-2410-1822-UA59100030000078744, №0024812-2410-1822-UA59100030000078744, №0024810-2410-1822-UA59100030000078744.
Також, податковим органом було сформовано податкову вимогу від 30.01.2025 №0000728-1303-1828.
Надаючи оцінку даним обставинам справи, суд зазначає наступне. 
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно із пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Як свідчить з матеріалів справи, відповідачу було нараховано податкове зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості відповідно до податкових повідомлень-рішень:
- №0024811-2410-1822-UA59100030000078744 від 18.03.2025 на суму 6029,08 грн (за 2022 рік). Розмір залишку несплаченої суми податкового зобов`язання по вказаному ППР становить 6029,08 грн.;
- №0024812-2410-1822-UA59100030000078744 від 18.03.2025 на суму 6484,29 грн (за 2024 рік). Розмір залишку несплаченої суми податкового зобов`язання по вказаному ППР становить 6484,29 грн.;
- №0024810-2410-1822-UA59100030000078744 від 18.03.2025 на суму 4281,00 грн (за 2021 рік). Розмір залишку несплаченої суми податкового зобов`язання по вказаному ППР становить 4281,00 грн.
В установлений законом строк зазначені податкові повідомлення-рішення не оскаржувались відповідачем та не були сплачені, а тому сума податкових зобов`язань набула статусу податкового боргу.
Також матеріалами справи підтверджується, що податковим органом було сформовано податкову вимогу форми Ф від 30.01.2025 № 000072-1303-1828, яка була надіслана за податковою адресою відповідача, але повернута поштовим відділенням із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 25.02.2025 (а.с.8), вважається врученою платнику податків.
Згідно з п. 20.1.34 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 175 ч. 1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановленому Податковим кодексом України строк, не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному даним кодексом.
Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно із п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У відповідності до п. 20.1.34 ст. 20 ПК України, контролюючі органам мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Згідно із п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Стосовно посилання відповідача на незгоду та безпідставність прийнятих податкових повідомлень-рішень, суд зазначає, що такі твердження не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12), від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому, питання правомірності визначення контролюючим органом вищевказаних податкових повідомлень-рішень не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими визначено суми відповідного податку, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Вищенаведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.02.2018 по справі № 826/18379/14 та від 18.06.2018 по справі № 805/3284/17-а, від 03.02.2022 №560/4343/19, які є обов`язковими для врахування в силу приписів ч.5ст.242 КАС України.
Аналогічні висновки зазначені також і Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 01.07.2024 по справі №520/35459/23.
Суд додатково звертає увагу, що станом на час розгляду даної справи докази оскарження прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень відповідачем не надано, у матеріалах справи відсутні.
За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України грошові зобов`язання мають бути сплачені платником податків протягом десяти днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення, у якому ГУ ДПС за наслідками проведеної перевірки визначило грошові зобов`язання (підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України).
За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Враховуючи те, що сума податкового боргу відповідачем не сплачена на час розгляду справи, податкові повідомлення-рішення відповідачем не оспорювані, не є відкликаними чи скасованими в установленому порядку, позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу з відповідача визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (41437, Сумська область, Шосткинський район, с. Береза, ідент. номер НОМЕР_1 ) податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 16 794,34 грн. отримувач ГУК Сум.обл/ГлухівськаМТГ/18010200 на р/р UА618999980314020617000018560, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998, код виду сплати 140.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець