Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/234/26 
Провадження № 2/936/123/2026

03.06.2026     селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Притуп К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селище Воловець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції сторін.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Воловецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позов мотивовано тим, що позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народились та виросли в сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку АДРЕСА_1 .
Мати позивачок, ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_5 , а за нею помер батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На день смерті батьків позивачок померли і їхні баби і діди по стороні як мами, так ібатька.
Бажаючи оформити спадкові права на будинок за місцем проживання, позивачками було замовлено в Державному виробничому підприємстві технічної інвентаризації Закарпатської області технічний паспорт на житловий будинок, було спрямовано ряд звернень до Воловецької селищної ради, інших органів щодо одержання хоча б копій документів, що засвідчували б кому юридично належить будинок АДРЕСА_1 , в т.ч. було подано ряд адвокатських запитів.
При оформленні права спадщини на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , з`ясувалось, що правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні.
Позивачки звернулись до Воловецької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказаний житловий будинок, однак Постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори від 19.06.2024 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 (колишня адреса нерухомого майна АДРЕСА_2 ) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, та відсутнє рішення суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки помер ОСОБА_5 , а у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 зазначено, що її батьком був ОСОБА_5 , який був і забудівником житлового будинку.
За таких обставин, позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав для визнання за ними права власності в порядку спадкування на будинок садибного типу №498 в селі Гукливий Мукачівського району Закарпатської області 1969 року побудови, загальною площею 68,98 кв.м., в тому числі житлова - 35,08 кв.м.
Заяви, клопотання учасників справи
Позивач ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Петрецький С.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити у повному обсязі.
Представник відповідача Воловецької селищної ради Мукачівського району в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 07.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.05.2026 та 02.06.2026.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов наступних висновків.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що відповідно до виписки із погосподарської книги від 11.11.2024 №301, виданої виконкомом Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, підтверджено, що згідно з записом в погосподарській книзі за №11 за 1991-1995 роки, зареєстровано дворогосподарство АДРЕСА_3 , головою особового рахунку дворогосподарства № НОМЕР_1 якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Дворогосподарство складається з житлового будинку та прилеглих господарських будівель і споруд. Орієнтовна загальна площа житлового будинку складає – 47,8 кв.м, з них: 23,1 – житлова площа. Матеріали стін – дерево, матеріал покрівлі-череп, рік забудови - 1946, загальна земельна ділянка 0,43га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,01га в АДРЕСА_3 .
Відповідно до листа Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.11.2024 №63 жодного рішення щодо передачі у власність земельної ділянки під вказаним будинок не приймалось.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Факт родинних відносин з головою дворогосподарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який приходився позивачкам прадідом по матері, підтверджується наступним.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 23.02.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Місцем реєстрації проживання на час смерті є село Гукливий №498, Воловецького району, Закарпатської області відповідно до довідки Воловецької селищної ради від 17.01.2024 №10.
Згідно довідки №123 від 05.04.2024 на день смерті ОСОБА_5 з ним спільно проживали і вели спільне господарство баба позивачів - ОСОБА_7 та мати позивачів ОСОБА_4 .
Як вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 23.02.2024 №00043753641 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьком останньої є ОСОБА_5 та мати ОСОБА_9 .
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.02.2024 №0004375311 вбачається, що баба позивачів ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_10 в результаті укладення шлюбу з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.01.2024 (повторно) баба, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 за місцем реєстрації проживання АДРЕСА_1 , відповідно до довідки Воловецької селищної ради від 17.01.2024 №12. На день її смерті з нею спільно проживали позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з мамою ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину за бабою, тобто своєю мамою як спадкоємець першої черги, але таку не оформила.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06.12.2016 мати позивачів ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно до Довідки Воловецької селищної ради від 30.01.2024 №28 на день смерті ОСОБА_4 з нею проживали її доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт родинних відносин (мати-донька) між ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17.02.2016 (повторно), між ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_2 свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 17.02.2016.
Також у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт родинних відносин між бабою позивачки ОСОБА_8 та прадідом ОСОБА_5 , що вона дійсно була його донькою.
Таким чином, позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом, оскільки постійно проживали в будинку від народження і до теперішнього часу 
Позивачки звернулись до Воловецької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказаний житловий будинок, однак Постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори від 19.06.2024 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 (колишня адреса нерухомого майна АДРЕСА_2 ) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та у зв`язку із відсутністю рішення суду про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 (батьком) та ОСОБА_8 (дочкою).
Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивачі позбавлені можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності, тому вони позбавлені можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно.
З огляду на викладене, враховуючи, що прадід позивачів за свого життя документи на право власності на майно не оформив, відтак, через відсутність інших можливостей для визнання захисту свого права власності позивачки змушені звернутись з даним позовом до суду, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачок немає.
Зміст спірних правовідносин
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачок права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачам у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати 
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (статті 1268 ЦК України).
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документа, що підтверджує її право власності, тому позивач позбавлена можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно.
Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що головою дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_4 був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , після смерті якого відкрилась спадщина. Місцем відкриття спадщини за померлим є житловий будинок Гукливий №498 (старий номер 399) Воловецького (Мукачівського) району Закарпатської області, в якому спадкодавець проживав разом з дочкою ОСОБА_14 та внучкою ОСОБА_4 , що підтверджується довідки №123 від 05.04.2024 виданою виконкомом Воловецької селищної ради.
ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.01.2024 року (повторно).
ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06.12.2016, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно довідки Воловецької селищної ради від 30.01.2024 №28, на день смерті ОСОБА_4 з нею проживали її доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_4 .
Належних, допустимих та достатніх доказів у спростування висновків суду стороною відповідача до матеріалів цивільної справи не подано.
Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що права позивача щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Позивачі, як спадкоємці за законом, мають право на набуття всіх прав, після смерті спадкодавця, а також мають право на отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогли його отримати з незалежних від них причин.
Відповідно до положень, викладених у ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим цивільного процесуального кодексу відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на майно: будинок садибного типу №498 в селі Гукливий Мукачівського району Закарпатської області 1969 року побудови, в порядку спадкування за законом за мамою ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право позивачів не визнається, відтак вони мають законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування в позасудовому порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), в порядку спадкування право приватної власності на будинок садибного типу №498 в селі Гукливий Мукачівського району Закарпатської області 1969 року побудови, що складається з житлового будинку з двох житлових кімнат, позначеного на плані літерою А, загальною площею 68,98 кв.м, в тому числі житлова - 35,08 кв.м; господарської будівлі, позначеної на плані літерою Б; вбиральні, позначеного на плані літерою В та огорожі, в рівних частках по 1/2 кожному.
Судові витрати в справі слід покласти на позивачів, оскільки рішення ухвалено в їх інтересах.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 258, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Воловецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), в порядку спадкування право приватної власності на 1/2 (одну другу) частку будинку садибного типу №498, розташованого в селі Гукливий Мукачівського району Закарпатської області, 1969 року побудови, який за даними технічного паспорта від 26.12.2023, виготовленого ДВПТІ по Воловецькому району складається з: житлового будинку з двох житлових кімнат, позначеного на плані технічного паспорта літерою «А», загальною площею 68,97 кв.м, в тому числі житловою площею — 35,08 кв.м; господарської будівлі, позначеної на плані технічного паспорта літерою «Б»; вбиральні, позначеної на плані технічного паспорта літерою «В», та огорожі.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), в порядку спадкування право приватної власності на 1/2 (одну другу) частку будинку садибного типу №498, розташованого в селі Гукливий Мукачівського району Закарпатської області, 1969 року побудови, який за даними технічного паспорта від 26.12.2023, виготовленого ДВПТІ по Воловецькому району складається з: житлового будинку з двох житлових кімнат, позначеного на плані технічного паспорта літерою «А», загальною площею 68,97 кв.м, в тому числі житловою площею — 35,08 кв.м; господарської будівлі, позначеної на плані технічного паспорта літерою «Б»; вбиральні, позначеної на плані технічного паспорта літерою «В», та огорожі.
Судові витрати у справі покласти на позивачів.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
відповідач: Воловецька селищна рада, ЄДРПОУ 04350240, місце реєстрації: вул. Героїв України, 7, селище Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область.

Суддя       Суха Н.І.