308/18966/25

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К..К., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенко І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про порушення митних правил, які надійшли з Закарпатської митниці Держмитслужби, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 14.05.2018, орган, що видав 2114,-
за ч.1 ст.485 Митного кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
11.12.2025 року відносно гр. України  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 головним державним інспектором відділу боротьби з контрабандою №2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці складено протокол про порушення ним митних правил за ч.1ст. 485 МК України №0877/305000/2025.
Підставою для запровадження справи стало те, що 17.07.2025 Закарпатською митницею отримано лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України №20/20-02-01/7/795 (вх. митниці від 17.07.2025 №14817/4/7.7-1), яким надіслано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 04.07.2025 №220/9/874.
Зазначеним листом, Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України повідомив Державну митну службу України про не отримання військовою частиною НОМЕР_2 гуманітарного вантажу – транспортного засобу марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 . 
Проведеними аналітично-перевірочними заходами, в тому числі з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 29.06.2022 року громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці на митну територію України в якості гуманітарної допомоги було ввезено транспортний засіб марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 .
Як підставу для переміщення на митну територію України вищевказаного транспортного засобу громадянином ОСОБА_1 до митного контролю митним органам України було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в якій вищевказаний транспортний засіб заявлений ним як гуманітарна допомога, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , лист-клопотання від військової частини НОМЕР_2 від 16.06.2022 № 48/Б до Закарпатської митниці, дарчий лист громадянина Угорщини ОСОБА_2 від 29.06.2022.
Відповідно до декларації по перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відправником гуманітарного вантажу виступає громадянин Угорщини ОСОБА_2 (дарчий лист від 29.06.2022), а отримувачем вказано – військову частину НОМЕР_2 . Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено – АДРЕСА_2 
19.08.2025 на адресу Закарпатської митниці від військової частини НОМЕР_5 надійшов лист №161/П (вх. митниці від 19.08.2025 №17149/8.2/7.7-1), у якому також зазначено, що її підпорядкований підрозділ - військова частина НОМЕР_2 , вищезазначений транспортний засіб не отримувала.
З метою перевірки та підтвердження складання клопотання від військової частини НОМЕР_2 до Закарпатської митниці, який громадянин ОСОБА_3 надав до митного оформлення, управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці направлено лист №7.7-20/20-08/8.2/4082 до військової частини НОМЕР_2 про підтвердження чи спростування факту складання та видачі даного листа. Станом на 11.12.2025 року відповідь від військової частини НОМЕР_2 митницею не отримано.
З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, громадянину ОСОБА_1 направлені листи-запрошення від 04.09.2025 №7.7-20/20-08/10/3206 та від 06.11.2025 №7.7-20/20-08/10/4085 для прибуття в Закарпатську митницю для надання пояснень.
На вказані дати громадянин ОСОБА_1 в Закарпатську митницю не прибув. 
Разом з тим, 24.11.2025 митницею отримано пояснення громадянина ОСОБА_1 (вх.Закарпатської митниці від 24.11.2025 №1306/10/20), в якому він зазначив, що дійсно у 2022 році перевозив вищевказаний транспортний засіб та передав його черговому районного відділу військомату. Акти приймання-передачі відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. 
Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. 
У відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (із змінами) (далі – постанова Кабінету міністрів України від 01.03.2022 № 174) на період воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги від донорів (у значенні «Про гуманітарну допомогу») здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. 
Відповідно до ст. 1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» (№1192-XIV від 22.10.199) (із змінами та доповненнями) гуманітарна допомога – цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.
Згідно зі ч. 4 ст. 6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 287 Митного кодексу України та п. 197.11 ст. 197, п. 213.3.9 ст. 213 Податкового кодексу України, при ввезенні на митну територію України вантажі гуманітарної допомоги звільняються від оподаткування, а саме від сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість. 
Згідно ч. 1 ст. 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано. 
Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст. 12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»). 
Відповідно до листа управління контролю та адміністрування митних платежів від 08.12.2025 №15/15-02/25484 встановлено, що орієнтовна вартість транспортного засобу становить 500 євро. Загальна сума митних платежів, які б підлягали сплаті у разі випуску у вільний обіг вказаного вище транспортного засобу станом на 29.06.2022 складає 84 076.71 грн., а саме: ввізне мито – 1 545.76 грн., акциз – 65 941.91 грн, ПДВ – 16 589,04 грн
Таким чином, на думку посадової особи Закарпатської митниці Держмитслужби громадянин України  ОСОБА_1 , здійснив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 84 076.71 грн., які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 485 Митного кодексу України.
Представник Закарпатської митниці Держмитслужби в судовому засіданні підтримав обставини викладені в протоколі і просив притягнути гр. України  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 485 МК України.
ОСОБА_1  в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник особи відносно якої запроваджено протокол  ОСОБА_1  – Бровді І.А. подав до суду письмове клопотання про закриття справи. Зазначив, що ОСОБА_1 передав наведений автомобіль до військової частини НОМЕР_6 про що свідчить копія відповіді, яку додає до клопотання та акт прийому передачі транспортного засобу як гуманітарної допомоги.
Описані обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому справа відносно нього підлягає закриттю у відповідності до вимог ст. 247 КУПАП. Просив розгляд справи провести без їх участі.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби, який підтримав наведені в протоколі факти, дослідивши письмове клопотання представника,  матеріали справи про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, як в нормативному так і у фактичному аспекті.
Адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або з необережності) дія або бездіяльність, що посягає на державний чи громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачена адміністративна відповідальність.
Під адміністративним правопорушенням, як підставою адміністративної відповідальності розуміється винне протиправне діяння, яке посягає на встановлені правом і забезпечені адміністративно-правовими санкціями правила поведінки громадян і посадових осіб в сфері державного управління.
Кваліфікація того чи іншого правопорушення здійснюється шляхом встановлення його складу. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення і відрізняють його від інших правопорушень. Іншими словами, склад правопорушення - це встановлена правом сукупність ознак, при наявності яких анти-суспільне діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Склад адміністративного правопорушення включає: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Наведене указує на те, що до відповідальності за порушення митних правил може бути притягнута лише винна особа, яка вчинила відповідне правопорушення умисно або з необережності.
У відповідності до ч.2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Диспозиція ч.1 ст.485 Митного кодексу України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у заявленні в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є встановлений порядок митного декларування товару або сплата митних платежів у строк та спосіб, встановлений законом.
Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом зазначення неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконності дій та свідомого порушення порядку митного декларування товару та сплати митних платежів у спосіб, встановлений законом.
За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення.
Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст. 485 МК України не може бути вчинене з необережності.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
При цьому, статтею 485 Митного кодексу України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Тобто, потрібно встановити, що особа, яка вчинила склад правопорушення, передбачений ст. 485 Митного кодексу України, повинна діяти умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі сплати їх у меншому розмірі).
Наведене підтверджується також позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.01.2022 у справі №725/3788/16-а, згідно якої склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст.485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення правопорушення шляхом здійснення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 84076,71 грн.
Відповідно до п. 2 ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога у грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами з мотивів гуманності отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують допомоги у зв`язку із соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, скрутним фінансовим становищем, введенням воєнного або надзвичайного стану, виникненням надзвичайної ситуації або тяжкою хворобою конкретної фізичної особи, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.
Згідно зі ч. 4 ст. 6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 287 Митного кодексу України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товари, визначені відповідно до Закону України "Про гуманітарну допомогу" Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України як гуманітарна допомога, звільняються від оподаткування ввізним митом.
Згідно з ч. 1 ст. 292 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: 1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.
Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст. 12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).
Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою у графі 6 «Отримувач/Consignee (name, adress)» вказано: «військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ; фактичне місце призначення розвантаження вантажу – АДРЕСА_2 , у графі 9 «Вид допомоги/Type of assistance» вказано транспортний засіб - марки  AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , 1994р. н.з. НОМЕР_4 . 
Судом встановлено, що згідно акту прийому-передачі предмета гуманітарної допомоги на підставі ЗаконуУкраїни «Про гуманітарну допомогу», Постанова Кабінету Міністрів України від 1 березня 2022 N? 174 (зі змінами), з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, цивільного захисту населення та його повсякденних потреб Фізична особа ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 14.05.2018, орган, що видав 2114 передає, а Військова частина НОМЕР_6 в особі полковника ОСОБА_4 , приймає наступну гуманітарну допомогу на безоплатних умовах: Автомобіль марки «AUDI 80» номер кузова WAUZZZ&AZMA267367, номерний знак НОМЕР_4 . До переданого автомобіля додаються технічний паспорт та ключ.
Судом встановлено, що згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_5 №0989/12/475 від 20.12.2024 року на запит вбачається, що Автомобіль марки «Audi 80», номер кузова НОМЕР_7 перебував у користуванні військової частини фактично з 2022 року з метою забезпечення логістики (доставка та перевезення продуктів, військових). Автомобіль не був покладений на облік оскільки у військовій, частині відсутня штатна одиниця у категорії легкові автомобілі. У подальшому у 2023 році автомобіль було знищено в наслідок артилерійського обстрілу та нараз він знаходиться повністю знищений на окупованій території.
Отже, ОСОБА_1 передав в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 щодо якого було надано пільги по сплаті митних платежів, для забезпечення обов`язків у зв`язку з повномасштабною військовою агресії росії проти України.
Судом встановлено, що даний транспортний засіб був переданий у 2022 році згідно акту прийому-передачі предмета гуманітарної допомоги та згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_5 №0989/12/475 від 20.12.2024 року в якості гуманітарної допомоги та на даний час був знищений.
Отже,  ОСОБА_1 передав в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 щодо якого було надано пільги по сплаті митних платежів до військової частині ВЧ НОМЕР_6 до моменту запровадження відносно нього протоколу про порушення митних правил.
Таким чином, митним органом не доведено факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу марки AUDI 80, номер кузова НОМЕР_3 , р.н.з. НОМЕР_4 , стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги та не було доведено, що зазначений автомобіль не перейшов у розпорядження військової частини НОМЕР_6 .
Відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019№ 1-р/2019).
Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд дійшов переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.
Отже, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 243 МК України, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.
Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір не справляється.
Керуючись ст.ст. 33, 247, 265, 283-285, 287, 289, 290 КУпАП, ст.ст. 103, 380, 485, 491, 511, 527-529 МК України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення громадянина України  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. 
Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду К.К. Бенца