ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Справа№ 910/8628/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025
у справі № 910/8628/25 (суддя Людмила Шкурдова)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 51 817 910,50 грн, -
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент» (далі також - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі також - Залізниця) про стягнення 41 575 202,30 грн збитків, завданих за період з 03.05.2024 по 31.05.2025 припиненням дії дозволу на рух власних локомотивів Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» по ділянці колій загального користування між залізничними станціями «Ямниця» та «Дубівці».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі №910/8628/25 клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зупинення провадження у справі №910/8628/25 задоволено. Зупинено провадження у справі №910/8628/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/5891/25. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована нормами статті 227 ГПК України та встановленими судом обставинами неможливості розгляду позовних вимог Товариства до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/5891/25.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму ст. 227 ГПК України, оскільки під час розгляду відповідного клопотання Залізниці судом не була встановлена об`єктивна неможливість розгляду справи № 910/8628/25 до вирішення іншої справи № 910/5891/25. Судом першої інстанції залишено поза увагою, що зібрані у справі №910/8628/25 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а безпідставне зупинення провадження у справі спричинить порушення розумних строків її розгляду.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі № 910/8628/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
23.01.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в тексті якої викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що через застосування аварійних та екстрених відключень електроенергії поза межами введених графіків, повітряні тривоги, перебої у роботі телекомунікаційних мереж та доступі до мережі Інтернет, через які припиняють роботу суди та відділення поштового зв`язку, скаржник не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу як через кабінет в Електронному суді, так і поштою чи через канцелярію суду. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 поновлено Приватному акціонерному товариству «Івано-Франківськцемент» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі № 910/8628/25, відкрито апеляційне провадження та ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 11.02.2026.
04.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Залізниця просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду, - без змін. Судом першої інстанції правильно встановлено, що предметом доказування у справі №910/5891/25 є наявність/відсутність підстав для визнання права ПрАТ «Івано-Франківськцемент» на слідування власних локомотивів зі станції «Ямниця» Регіональної філії на станцію «Дубівці» Регіональної філії та у зворотному напрямку в рамках перевізного процесу перевезення технологічної сировини у власних та орендованих вагонах, а також наявність/відсутність підстав для зобов`язання АТ «Укрзалізниця» відновити дію дозволу на слідування власних локомотивів ПрАТ «Івано-Франківськцемент». З огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, ці обставини мають преюдиційне значення та мають бути враховані під час розгляду спору у справі, що переглядається. Також, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у справі №910/5891/25, суд вирішує підставність/безпідставність відмови АТ «Укрзалізниця» в наданні ПрАТ «Івано-Франківськцемент» дозволу на здійснення перевезення коліями загального користування, а також наявність/відсутність права ПрАТ «Івано-Франківськцемент» на здійснення таких перевезень. Відповідно, суд у справі №910/8628/25 не зможе розглянути питання щодо стягнення збитків від цього факту, як і не зможе вирішувати питання щодо правомірності відповідної відмови АТ «Укрзалізниця», оскільки це питання вже є предметом розгляду у справі №910/5891/25.
За нормою ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент», відзиву на неї, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, у принципі не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2020 р. у справі № 910/11236/19).
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, з іншою справою, що розглядається судом; 2) чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом доказування у справі №910/5891/25 є наявність/відсутність підстав для визнання права Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» на слідування власних локомотивів зі станції «Ямниця» Регіональної філії на станцію «Дубівці» Регіональної філії та зворотно в рамках перевізного процесу перевезення технологічної сировини у власних та орендованих вагонах, а також наявність/відсутність підстав для зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця» відновити дію дозволу на слідування власних локомотивів Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент».
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як убачається зі змісту позовних вимог у справі, що переглядається, Товариство, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків, посилається на той факт, що Залізниця безпідставно заборонила ПрАТ «Івано-Франківськцемент» здійснювати перевезення вагонів із сировиною власним локомотивом за період з 03.05.2024 по 10.09.2025.
Разом з тим, предметом судового розгляду у справі №910/5891/25 є зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця» надати ПрАТ «Івано-Франківськцемент» право на здійснення перевезення вагонів із сировиною власним локомотивом у зв`язку з безпідставною відмовою в наданні такого права з 03.05.2024.
Оскільки Товариство майже одночасно звернулось до суду із двома позовами до Залізниці, обґрунтованими одними і тими ж обставинами та нормативно-правовими актами і саме у судовому провадженні у справі №910/5891/25 суд вирішує підставність/безпідставність відмови АТ «Українська залізниця» в наданні ПрАТ «Івано-Франківськцемент» права здійснювати перевезення коліями Залізниці, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що без встановлення необґрунтованості заборони Залізниці здійснювати перевезення власним локомотивом у справі №910/5891/25, суд у справі №910/8628/25, що переглядається, не зможе розглянути питання щодо можливості стягнення збитків, заподіяних Залізницею внаслідок такої відмови, як і не зможе вирішувати питання щодо правомірності відмови Залізниці, позаяк це питання є предметом розгляду у справі №910/5891/25. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що справа №910/5891/25 є пов`язаною із даною справою, оскільки від її вирішення залежить наявність чи відсутність підстав для задоволення позову у справі № 910/8628/25. 
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції правильно застосував п. 5 ч. 1 ст. 227, ст. 229 ГПК України та зупинив провадження у справі, що переглядається, до набрання законної сили рішення у справі №910/5891/25.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Зокрема, Товариство не спростувало висновків суду першої інстанції про пов`язаність справ №910/5891/25 та №910/8628/25, що переглядається, отже доводи про неправильне застосування судом першої інстанції норм ст. 227 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду.
Колегія суддів також враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду першої інстанції, зробленими за результатами апеляційного перегляду ухвали.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент».
Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі №910/8628/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі №910/8628/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/8628/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко