Дата документу 30.06.2026 Справа № 332/4515/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 332/4515/25  Пр. № 22-ц/807/1345/26      	Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.  суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів 

 
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-11), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітню), на період до досягнення дочкою 23-річного віку, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що відповідач по справі є батьком їх спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка, яка навчається на 4 курсі денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 051 Економіка освітньої програми «Економіка бізнесу» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, адже відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Яцун О.С. (а.с.12). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 23) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2026 року  (а.с. 65-66) позов позивача у цій справі задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 . (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2025 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Допущено негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 71-85) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В автоматизованому порядку 28.04.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с. 86). Ухвалою апеляційного суду (а.с. 87) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 01.05.2026 року (а.с. 90). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 01.05.2026 року (а.с. 91), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. Оскільки, відповідно до ст. 274 ч. 4 п. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач надала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с. 97-171).
 
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  у цій справіпідлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 430ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було правильно встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія - а.с. 7).
Згідно із довідкою № 040/485 ЕБ від 19.08.2025, ОСОБА_4 є студенткою 4 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 051 Економіка освітньої програми «Економіка бізнесу» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Термін навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026 року (а.с. 10).
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Разом з цим, відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного  висновку, що повнолітня дочка, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається в учбовому закладі, не працевлаштована, а її батько є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача суду першої інстанції у цій справі не надані), тому позов позивача до відповідача у цій справі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою. Ці доводи є такими, що фактично дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень позову позивача (будь-яких документів на спростування проживання доньки з матір`ю, яка її утримує, та квитанцій на підтвердження проведення саме відповідачем будь - яких проплат на утримання цієї повнолітньої доньки у зв`язку із навчанням: житла, Інтернету, медичних оглядів доньки, чи наявність у відповідача, як батька, інших утриманців та відсутності у відповідача, як батька, місця роботи чи доходу взагалі, та, відповідно, можливості батька надавати вищезазначену матеріальну допомогу цій повнолітній дочці у зв`язку із її навчанням тощо) та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі. 
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції станом у цій справі на дату його ухвалення – 03.04.2026 року в межах доказів сторін, наявних у матеріалах цієї справи на цю дату та які досліджував суд першої інстанції.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі, як докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі від 03.04.2026 року вперше надані лише апеляційному суду позивачем до її вищезазначеного відзиву на апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі докази, датовані датами після ухвалення оскаржуваного рішення, а саме: - довідка ОСББ «Південний - 2018» від 12.05.2026 року щодо фактичного проживання з 27.02.2022 року доньки разом із матір`ю за адресою:  АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщених осіб (а.с. 98); - платіжні інструкції позивача від 13.05.2026 та від 21.04.2026 про оплату внесків за квартиру за адресою:  АДРЕСА_2  (а.с. 103-104); квитанції від 13.05.2026 року, від 21.04.2026 року  (а.с. 111-112); - копія медичної виписки відносно доньки від 09.05.2026 року та чеку про оплату послуг медичного центру від 09.05.2026 року (а.с. 121-123); - копії платіжних інструкцій (переказ коштів від матері дочці) від 21.04.2026 року (а.с.129-130); - копія заяви доньки від 13.05.2026 року (а.с. 168). 
Решта доказів, надані позивача вперше лише апеляційному суду, які датовані хоча й датою до ухвалення оскаржуваного рішення від 03.04.2026 року у цій справі (- довідки ВПО за адресою: АДРЕСА_1 від 27.05.2022 року відносно доньки та матері з 22.10.2022 року (а.с. 99-100); - платіжні інструкції позивача про оплату внесків за квартиру за адресою:  АДРЕСА_2 за період від 20.03.2025 року по 13.05.2025 року (а.с. 105-110); - квитанції від 13.03.2026 року, від 09.02.2026 року, 29.10.2025 року (а.с. 113-115); - скриншоти з мобільного телефону про оплату Інтернет за період з 17.04.2025 року по 25.09.2025 (а.с. 116-120); - копії консультативного висновку та протоколів УЗД відносно доньки від 11.08.2025 року (а.с. 124- 128); - копії платіжних інструкцій (переказ коштів від матері дочці) за період з 16.01.2025 року по 11.03.2026 року (а.с.131-167), не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі. Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може надавати оцінку доказам (переглядати по суті докази) у цій справі, які суд першої інстанції у цій справі не досліджував (не розглядав), так як позивач ОСОБА_3 не надавала їх суду першої інстанції для долучення до матеріалів цієї справи на свій власний розсуд, тобто без поважних причин. Так як за змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак, при вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та позивачем апеляційному суду не надані докази того, що позивач не мала об`єктивної можливості надати такі докази суду першої інстанції у цій справі з причин, що об`єктивно не залежали від неї (тобто поважних причин).
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розгляду цієї справи судом першої інстанції у вигляді судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 1211,20 грн., а саме: стягнуто останні з відповідача на користь держави оскаржуваним рішенням, оскільки позивач, як стягувач та одержувач аліментів, була звільнена від його сплати при подачі останнього в силу вимог ст. 5 ч. 1 п. 3 ЗУ «Про судовий збір».
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що в силу вимог ст. 199 ч. 2 СК України право на утримання повнолітньої доньки, яка не досягла двадцяти трьох років та яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, припиняється у разі припинення навчання.  

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 30.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Трофимова Д.А.