ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13865/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року (суддя В.В. Кальник)
у справі № 160/13865/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №047050031565 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачці за віком на пільгових умовах за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995, з 18.02.2012 по 02.08.2021 у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію позивачці за її заявою від 14.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, так як остання має необхідну кількість пільгового стажу роботи за Списком №2 та досягла необхідного пенсійного віку. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №047050031565 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачці за віком на пільгових умовах за Списком №2;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивачки від 14.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд вказав, що уточнюючих довідок ВАТ «ДМК ім. Ф. Е. Дзержинського» (в подальшому ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») за спірні періоди із зазначенням періодів роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, позивачем ні до пенсійного органу, ні до суду, не надано.
Суд вважав, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень, вирішуючи питання про зарахування періодів роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995 та з 18.02.2012 по 02.08.2021 у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до пільгового стажу. Суд вказав, що пенсійний орган зобов`язаний був повідомити позивача про необхідність звернення із заявою про підтвердження стажу до комісії з питань підтвердження стажу, однак пенсійний орган до прийняття рішення не повідомив позивача про необхідність підтвердження стажу.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивачки, є необхідним визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №047050031565 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачці за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивачки від 14.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вказує, що за результатом розгляду документів, які подано позивачкою, її пільговий стаж за Списком №2 складає 3 роки 5 місяців 3 дні. Вважає, що позивачці правомірно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995 та з 18.02.2012 по 02.08.2021, адже підприємство перебуває у стані припинення, що зумовлює підтвердження пільгових періодів роботи ліквідатором на підставі первинних документів. Зауважує, що у позивачки немає права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.
ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції не дослідив належним чином надані позивачкою документи на підтвердження пільгового стажу за Списком №2, а також статус ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». Зауважує, що в спірному випадку нею виконано вимоги для призначення пенсії за віком за Списком №2, а отже наявні підстави для задоволення позову повністю.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 14.04.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви додано трудову книжку, архівні та уточнюючі довідки.
Заява та додані документи розглянуті за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.04.2025 № 047050031565 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.04.2025 № 047050031565, зокрема, зазначено: Вік заявниці 52 роки. Працює.
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 14.04.2025.
Страховий стаж особи становить 37 років 3 місяці 29 днів.
За результатом розгляду наданих документів до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності.
Пільговий стаж за Списком № 2 - 3 роки 5 місяців 3 дні.
До пільгового стажу зараховані всі періоди пільгової роботи згідно довідки від 20.02.2025 за № 143-140, виданої ПАТ «Камет-Сталь». Право на призначення пенсії відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, з урахуванням наявних документів, заявниця не має.
Вважаючи рішення пенсійного органу від 21.04.2025 № 047050031565 протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Положеннями п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону №2148-VIII.
Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача Закону, а саме: положенням пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з такого.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Згідно положень ст.44 Закону №1058 Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.04.2025 № 047050031565 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 через недостатність пільгового стажу. Так, пенсійний орган визначив, що пільговий стаж позивачки за Списком № 2 складає 3 роки 5 місяців 3 дні.
Позивачка наполягає, що їй до пільгового стажу за Списком №2 мають бути зараховані періоди роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995, з 18.02.2012 по 02.08.2021 року у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».
В свою чергу, відомості трудової книжки позивачки підтверджують, що позивачка:
11.09.1990 — прийнята до електроремонтного цеху Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е. Дзержинського ученицею електромонтера-обмотувальника та ізолювальника з ремонту електричних машин 1-го розряду;
15.12.1993 — переведена там же електромонтером-обмотувальником та ізолювальником з ремонту електричних машин 1-го розряду;
15.06.1994 — переведена там же тимчасово піскоструминником 4-го розряду;
14.04.1995 — переведена там же електромонтером-обмотувальником та ізолювальником з ремонту електричних машин 1-го розряду;
07.08.1995 — переведена в конвертерний цех апаратником хімводоочищення 3-го розряду;
01.10.1997 — присвоєно там же 4-й розряд за тією ж професією;
ДМК ім. Дзержинського з 28.02.1997 перейменовано у ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат» ім. Ф.Е. Дзержинського;
ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського» з 23.05.2011 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського»;
18.02.2012 — переведена там же шихтувальником 3-го розряду за строковим договором;
05.07.2012 — переведена там же шихтувальником 3-го розряду;
Робоче місце атестовано за Списком № 2;
ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського» з 25.01.2017 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;
Робоче місце атестовано за Списком № 2;
02.08.2021 — звільнена у зв`язку з переведенням за п. 5 ст. 36 КЗпП України до ПрАТ «ДКХЗ»;
03.08.2021 — прийнята в конвертерний цех шихтувальником 3-го розряду за переведенням з ПАТ «ДМК»;
Робоче місце атестовано за Списком № 2;
ПрАТ «ДКХЗ» з 11.02.2022 перейменовано у ПАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ»;
Робоче місце атестовано за Списком № 2;
03.07.2023 — переведена в конвертерному цеху на підготовку виробництва шихтовий двір шихтувальником 4-го розряду.
Також, суд апеляційної інстанції з`ясував, що позивачкою подано постанову від 20.10.1994 №813 Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е. Дзержинського, яка передбачена пп.5 пункту 2.1 Порядку №22-1 та підтверджує атестацію робочого місця позивачки за Списком №2 у періоди роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995. 
Крім того, записи трудової книжки позивачки містять відомості про атестацію робочого місця позивачки за Списком №2 у період роботи з 18.02.2012 по 02.08.2021.
Також, наявні в матеріалах справи індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж позивача за періоди роботи з 18.02.2012 по 02.08.2021 за кодом підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1», що згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства свідчить, що позивачка належала до працівників, які були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.
Стосовно статусу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.5 ст.104 ЦК України).
В спірному випадку матеріали справи не містять доказів того, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань містить запис про припинення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» станом на час прийняттям пенсійним органом спірного рішення.
Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що пільговий стаж позивачки не має бути підтверджений комісією згідно з Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1.
За цих обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що періоди роботи позивачки з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995, з 18.02.2012 по 02.08.2021 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.
Таким чином, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не здійснило належним чином розрахунок пільгового стажу позивачки, рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2025 № 047050031565 є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачці пенсію, суд апеляційної інстанції вважає, що їх задоволення без перевірки пенсійним органом дотримання усіх визначених законом умов буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
За правилами ст. 82 цього Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV, як зазначено в його преамбулі, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до п.4.7 наведеного вище Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що прийняття певного рішення про призначення позивачці пенсії за віком залежить від результатів розгляду поданих позивачкою і наявних у пенсійному органі документів, що віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України і виключає зобов`язання відповідача в примусовому (судовому) порядку прийняти відповідне, конкретне рішення.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення (перерахунок) пенсії приймається органом Пенсійного фонду в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, прийняття такого рішення є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, втручання до яких з боку суду не відповідатиме завданням адміністративного судочинства і є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки, оскільки пенсійний орган, приймаючи спірне рішення, не здійснив належним чином обрахунок пільгового стажу позивачки, тобто не реалізував свої дискреційні повноваження з цього питання. 
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки пенсія позивачці не була призначена, у пенсійного органу не було підстав для її виплати, а отже права позивачки на виплату пенсії не порушено і вимоги в цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до вказаного вище Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
В спірному випадку заява позивачки про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким і прийнято оскаржуване рішення. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у цьому спорі є належним відповідачем.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення за заявою позивача не приймалось.
Відтак, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного захисту прав позивачки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №047050031565 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачці за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати позивачці до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995, з 18.02.2012 по 02.08.2021; повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову. 
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).
Матеріалами справи підтверджено, що за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., за подання апеляційної скарги позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1816,80 грн.
Виходячи з наведених правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1514,00 грн.
Керуючись ст.311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 160/13865/25 – скасувати.
Ухвалити нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №047050031565 від 21.04.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 15.12.1993 по 15.06.1994, з 14.04.1995 по 07.08.1995, з 18.02.2012 по 02.08.2021.
Зобов`язати Головне управління України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду.
В решті позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головно управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров