Справа № 344/14040/25 
Провадження № 2/344/947/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
24 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Бабій О.М.,
секретаря Семенюка А.В., 
за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Бітківської Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,- 

В С Т А Н О В И В: 
Позивачка звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позові вказано, що в 2014 році сторони зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб сторін розірвано згідно рішення суду від 11.06.2018 року. Відповідно до рішення суду від 02.08.2016 року на утримання сина було призначено аліменти. Однак відповідач не виконував свої обов`язки по утриманню дитини. За систематичне ухилення від сплати аліментів відповідача, згідно вироку суду від від 15.07.2022 року, притягнуто до кримінальної відповідальності. Відповідач не спілкується з сином, не бере участі у його житті, не цікавиться його здоров`ям та успіхами, не сприяє його фізичному та духовному розвитку. За наведених обставин просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала із підстав наведених у ньому.
Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час місця розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив. 
Заслухавши представника позивача та представника Органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно копії свідоцтва про народження, сторін зазначено батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно наданих позивачкою копій постанов від 21.02.2018 року, у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ухиленням боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду щодо відповідача встановлено тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження керування транспортним засобом, в праві поювання та користування зброєю. 
Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 року шлюб сторін розірвано, рішення суду набрало законної сили 23.07.2018 року. 
Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 року присуджено стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття, рішення суду набрало законної сили 23.08.2016 року.
Згідно копії вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2022 року відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини) та призначео покарання 100 годин громадських робіт. 
Згідно висновку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24 березня 2026 року №416 виконавчий комітет вважає за доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини – дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі – Закон).
Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).
Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі – Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо сина, не бере належної участі у його вихованні, не забезпечує необхідного утримання та медичного догляду, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 259, 263, 265, 273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М. 

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2026 року.