ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	Львів	Справа № 260/8512/24 пров. № А/857/15761/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 260/8512/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Луцович М.М.,
час ухвалення рішення 06.02.2026 року, 10:47 год.,
місце ухвалення рішення м.Ужгород,
дата складання повного тексту рішення 11.02.2026 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 268 від 24.09. 2024 року в частині виключення солдата ОСОБА_4 , водія - стрільця 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 12.11.2023 року. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову повністю,.
Апеляційну скаргу обгрунтовують тим, що відповідно до пп. 8 п. 33 Розділу ІІ Інструкції №280 виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: осіб, які померли (загинули) - з наступного дня після дня смерті (загибелі). В свідоцтві про смерть ОСОБА_4 (серії НОМЕР_2 від 17.06.2024) датою смерті зазначено 11.11.2023, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2024 № 268 солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 12.11.2023, тобто наступним днем після дня смерті, який було зазначено у свідоцтві про смерть ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зазначає, що жодного рішення щодо визнання ОСОБА_4 зниклим безвісти не приймалось та відповідно він не набув правового статусу зниклої безвісти особи. Командування військової частини НОМЕР_1 не подавало заяв до органів МВС про те, що ОСОБА_4 зник безвісти, оскільки факт його загибелі не викликав сумніву. Вказане підтверджується тим, що мати загиблого була сповіщена про загибель свого сина у місяці, коли ОСОБА_4 загинув. Отже, ОСОБА_4 не набував правового статусу особи, яка зникла безвісти за особливих обставин. Також звертає увагу, що жодних правових підстав для ухвалення рішення про здійснення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , як члену сім`ї безвісно відсутнього військовослужбовця, не існує, оскільки ОСОБА_4 не набув статусу безвісно зниклого, відповідної заяви не поступало, та у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання даного грошового забезпечення, у зв`язку із наявністю у загиблого ОСОБА_4 неповнолітнього сина, та відсутності заяви від законного представника неповнолітньої дитини щодо відмови від отримання даних коштів.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки явка учасників справи в суді не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , який у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, був призваний на військову службу та направлений 15.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2022 №8 ОСОБА_4 призначено до військової частини НОМЕР_1 стрільцем 1 відділення 4 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2023 №177 солдата ОСОБА_4 призначено стрільцем-сапером 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 18.08.2023 №230 солдата ОСОБА_4 призначено водієм-стрільцем штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 12.11.2023 № 316 ОСОБА_4 з 12.11.2023 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.
13.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено ОСОБА_1 сповіщення сім`ї № 51 про загибель солдата ОСОБА_4 від 13.11.2023 № 2593.
Постановою про встановлення особи трупа від 12.06.2024 загиблого військовослужбовця, трупу якого в Новокодацькому відділенні ДОБ СМЕ ДОР присвоєно реєстраційний номер 3289/НЕ - визнано як військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 17.06.2024 складено відповідний актовий запис №421.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2024 № 268 солдата ОСОБА_4 водія-стрільця 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_4 , у зв`язку зі смертю виключено з 12.11.2023 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Не погоджуючись із наказом від 24.09.2024 № 268, а також невиплатою грошового забезпечення солдата ОСОБА_4 за період із 11.11.2023 по 17.06.2024, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі статтею 2 Закону № 2011-XI, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої - четвертої статті 9 Закону № 2011-XI, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
28.02.2022 прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній у спірний період) установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закону України від 12 липня 2018 року № 2505-VIII «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі - Закон №2505-VIII), який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 1 Закону № 2505-VIII наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;
особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру;
Відповідно до частин 1-4 статті 4 Закону № 2505-VIII, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.
Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.
Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону № 2505-VIII близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).
Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Згідно з частини 2 статті 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.
Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»).
Згідно із п. 16 Розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, зокрема, які зникли безвісти - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 у період з 11.11.2023 по 17.06.2024 набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин в установленому порядку до встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_4 . Разом з цим вказані обставини не є спірними у даній справі.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було повідомлено позивача про смерть ОСОБА_4 , що було встановлено відповідачем згідно рапорту командира штурмової роти військової частини НОМЕР_1 про факт загибелі солдата ОСОБА_4 та показів свідків.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 12.11.2023 № 316 ОСОБА_4 з 12.11.2023 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, а наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 29.12.2023 № 363 ОСОБА_4 звільнено від займаної посади і зараховано а розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 29.12.2023.
При цьому оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 268 від 24.09.2024 року виключено ОСОБА_4 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 12.11.2023 року.
Так, у позовній заяві позивач наводить доводи про те, що правовою підставою для винесення наказу про виключення особи зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення є встановлення факту смерті (загибелі) такої особи, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому зазначення відповідачем в оскаржуваному наказі № 268 від 24.09. 2024 року виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_4 з 12.11.2023 є протиправним.
З цього приводу суд вказує, що частиною 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.
Пунктом 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які померли, загинули виключаються зі списків особового складу Збройних Сил України наказами по особовому складу командирів (начальників), яким надано право видавати накази по особовому складу, незалежно від номенклатури призначення.
Пунктом 3 Розділу X Порядок видання наказів по особовому складу Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280 передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу у зазначених вище випадках є: накази та директиви про зміну нумерації або дійсного найменування органу військового управління, з`єднання, військової частини, військового навчального закладу, установи та організації; свідоцтва органів РАЦС про зміну і відновлення прізвища, власного імені, по батькові і дати народження, статі, копія реєстраційного номера особистої картки платника податків; донесення про загибель (смерть), а в особливий період - іменний список безповоротних втрат особового складу, свідоцтво про смерть, затверджений акт службового розслідування (спеціального розслідування, розслідування аварії (катастрофи), розслідування авіаційної події та інциденту в авіації) у разі їх проведення; відповідні рішення судів про позбавлення військових звань військовослужбовців або про скасування таких рішень.
Отже, військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня. Підставою для такого виключення, є, зокрема, свідоцтво про смерть.
Варто зауважити, що до моменту прийняття наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, навіть у разі оголошення військовослужбовця безвісно відсутнім, останній вважається таким, що проходить військову службу.
До прийняття наказу № 268 від 24.09.2024 року ОСОБА_4 не був виключений зі списків особового складу військової частини.
Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою про встановлення особи трупа від 12.06.2024 загиблого військовослужбовця, трупу якого в Новокодацькому відділенні ДОБ СМЕ ДОР присвоєно реєстраційний номер 3289/НЕ - визнано як військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 17.06.2024 складено відповідний актовий запис №421.
Таким чином, тільки після встановлення факту смерті ОСОБА_4 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.06.2024 та постанови про встановлення особи трупа від 12.06.2024 відповідач мав підстави для виключення загиблого військовослужбовця зі списків особового складу частини та відповідно зняття його з усіх видів забезпечення з дати встановлення такого факту, а саме: 17.06.2024.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що факт смерті особи не може підтверджуватися показами свідків, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для виключення ОСОБА_4 зі списків особового складу частини та відповідно зняття його з усіх видів забезпечення з 12.11.2023.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 268 від 24.09. 2024 року в частині виключення солдата ОСОБА_4 водія - стрільця 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 12.11.2023 року, з огляду на що в цій частині такий підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 260/8512/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 03 червня 2026 року.