12.06.2026 
Єдиний унікальний номер 389/4605/25
провадження №3/389/1465/25

Постанова
іменем України
12 червня 2026 року місто Знам`янка
Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталія Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП,

встановив:

 
Згідно протоколу серії ЕПР1 №530255 від 03.12.2025,  ОСОБА_1 , 01.12.2025 о 00:57 у селі Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області (залізничний переїзд 287 км.), керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дві релейні шафи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
 
Крім того,згідно протоколу серії ЕПР1 №530268, 01.12.2025 близько 00:57 у селі Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області (залізничний переїзд 287 км.), водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , скоївши ДТП – наїзд на дві релейні шафи, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10.а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Представник останнього – адвокат Юхименко Н.В. подала до суду клопотання, в якому просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та об`єднати матеріали стосовно ОСОБА_1 .
Згідно ст.36 КУпАП, справи відносно однієї і тієї ж особи, що вчинила кілька правопорушень розглядаються одночасно і стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у зв`язку з чим вважаю за необхідне об`єднати адміністративні справи в одне провадження.
 
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, виходжу з наступного.
 
Відповідно до положень ст.1 КУпАП, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
 
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Згідно вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
 
Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
 
Відповідно до ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
 
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками та іншими засобами.
 
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).
 
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
 
Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 Правил дорожнього руху).
 
Відповідно до п.2.10.а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
 
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
 
Так, за змістом диспозиції ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за умови порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
 
Таким чином, вказана правова норма може застосовуватись тільки у випадку настання майнової шкоди, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
 
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода – подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
 
Умовою для настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявність причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди. Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
 
Так, будь-яких фото чи відеоматеріалів, при перегляді яких можна було б встановити факт пошкодження транспортного засобу, до матеріалів справи не додано. Наявність пошкоджень зазначена в схемі ДТП. Однак, за даних обставин, сама по собі схема ДТП, не може розглядатись, як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в такій схемі.
 
Законодавством не встановлено жодних переваг одних доказів над іншими, адже кожен з них містить унікальні відомості та відіграє свою роль у розрізі усіх елементів доказування.
 
Крім того, дата скоєння правопорушень в протоколах серії ЕПР1 №530255 та ЕПР1 №530268, зазначена «01.12.2025», в той час коли самі протоколи складені по минуванню двох днів – 03.12.2025.
 
Разом з цим, з приводу твердження представника ОСОБА_1  – адвоката Юхименко Н.В. про відсутність в матеріалах справи доказів факту керування транспортним засобом, де представник зазначає керування транспортним засобом основною ознакою суб`єкта правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, слід зазначити наступне. Керування особою транспортним засобом за своєю юридичною природою є дією і не може виступати ознакою суб`єкта правопорушення за ст.124 КУпАП. Суб`єктом правопорушення за ст.124 КУпАП є фізична осудна особа, якій на момент вчинення правопорушення виповнилося 16 років, і яка є учасником дорожнього руху. При цьому, для того, щоб притягнути особу до відповідальності за ст.124 КУпАП, вона взагалі не обов`язково має керувати транспортним засобом. Як було зазначено вище, умовою для настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявність причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди. Таким чином, твердження захисту про те, що немає доказів «керування», могло б мати значення лише для оцінки, наприклад, чи вчиняла особа аварійні дії, але жодним чином не нівелює статус ОСОБА_1 як можливого суб`єкта цього правопорушення, якщо він брав участь у дорожньому русі.
 
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Гурепка проти України" (п.50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
 
При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, у рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
З урахуванням викладених обставин та досліджених матеріалів, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись у тому числі ст.62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскільки, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, приходжу до переконання про необхідність закриття провадження у справі відносно останнього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та, відповідно, ст.122-4 КУпАП.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.
 
Між тим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 36, 221, 283-285 КУпАП,

 
постановив:

Об`єднане провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП – у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області       Н.М. Ябчик