Справа № 946/9116/25 
Провадження № 2/946/1874/26 
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

08 червня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої - судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Федорук Н.О.
представника відповідача: Славової О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-парк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви (стаття 175 ЦПК України)

1.1. 10.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-парк» (далі - Завод, ПрАТ «ІЗТПВ «Дунай-парк») про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 155 000 гривень, судового збору у розмірі 1 240 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора ПрАТ «ІЗТПВ «Дунай-парк» з 19.07.2024 року із посадовим окладом згідно штатного розкладу. З метою стабілізації діяльності підприємства та вирішення економічних питань позивач надав Заводу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в національній валюті в сумі 195 000 гривень, про що був оформлений договір №26/06 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 26.06.2025 року (надалі - Договір). Грошова сума у розмірі 195 000 гривень внесена на рахунок Заводу 26.06.2025 року, про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 28097_1 від 26.06.2025 року Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», відділення ПУМБ в м. Ізмаїлі. Як вбачається з Реєстру в інтернет-банкінгу Акціонерного банку «Південний» за період з 23.06.2025 року по 01.07.2025 року кошти були передані для покриття тимчасового дефіциту обігових ресурсів підприємства. 18.07.2025 року частина коштів (40 000 гривень), яка була надана за Договором, повернута позивачу. 
23.07.2025 року ОСОБА_1 написав заяву про звільнення із посади директора Заводу за власним бажанням. Через два тижні після закінчення строку попередження про звільнення, а саме з 05.08.2025 року позивач залишив роботу. За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань новим керівником Заводу (директором) стала Бошкова О.А. Тобто, ОСОБА_1 звільнений з посади директора та виключений з реєстру як керівник підприємства. 
Наказ про звільнення та трудову книжку ОСОБА_1 не видали. З цього приводу позивач подав до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву, у справі № 946/7974/25 відкрите провадження. 
Бажаючи вирішити спір у позасудовому порядку, представником позивача - адвокатом Марченко К.Б. на виконання пункту 3.1 Договору складена та направлена до Заводу заява від 10.09.2025 року, в якій остання просила, у тому числі, повернути ОСОБА_1 безвідсоткову фінансову допомогу протягом 30 (тридцяти) днів від дня пред`явлення цієї вимоги (дати вимоги) шляхом видачі готівкових коштів. 16.09.2025 року на електронну пошту адвоката Марченко К.Б. з електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшла відповідь Заводу б/н та без дати, в якій зазначено, що Договір укладений з порушенням Статуту Заводу.
Після отримання відповіді Заводу стороною позивача була проведена експертиза положень законодавства та локальних документів товариства на предмет дотримання процедури укладення Договору. Так, Статутом Заводу у новій редакції, затвердженим загальними зборами акціонерів Заводу (надалі - Статут) (протокол №2/2017 від 12.08.2017), який був чинний на момент укладення Договору, передбачена процедура укладення договорів та правомочностей суб`єктів їх укладення. Статутом визначений і порядок укладення та «правочинів із заінтересованістю», до яких відноситься Договір. За положеннями п. п. 9.3.7, 9.5.7, 11.1.1 та 11.1.2, ч. 3 ст. 107 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про вчинення правочину із заінтересованістю мало було погоджено наглядовою радою. Рішення Наглядової ради про погодження Договору відсутнє. 
При укладенні Договору позивач виходив з необхідності надати товариству фінансову допомогу, оскільки останнє її потребувало. Пріоритетним було погасити борги Заводу, не допустити відключення світла і тому подібне. Однак, обираючи спосіб захисту права, була з`ясована правова позиція, за якою при порушення процедури укладення договору, такий договір є недійсним за ст. ст. 203,215 ЦПК України. Грошові кошти надані за недійсним договором можна стягувати лише як безпідставно набуте майно.
Договір укладений без належного погодження, тому не створює прав і обов`язків без подальшого схвалення. Якщо керівник підписав значний правочин або правочин із заінтересованістю без належного погодження, потрібно його схвалення органами товариства вже після вчинення. Закон не встановлює часові межі для такого постфактум-рішення. Подальше схвалення має відбутися у тій же формі, як і попереднє, тобто рішенням загальних зборів, наглядової ради чи ради директорів. Мовчазної згоди чи безпосереднього виконання договору (конклюдентної дії) недостатньо. Це прямо випливає з висновку Верховного Суду у справі № 911/3039/19. Однак, такого погодження не відбулось у подальшому. Виходячи з наведеного, відповідач набув майно - грошові кошти у розмірі 155 000 гривень (195 000 - 40 000) без достатньої правової підстави, а тому застосуванню підлягають положення глави 83 ЦК України, якою врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, та зокрема положення статті 1212 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

ІІ. Суть відзиву на позовну заяву (стаття 178 ЦПК України)

2.1. 03.02.2026 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-парк» - адвокат Славова О.А. направила відзив на позовну заяву (а.с.64-67), яким вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначила, що відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, що значить, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.У Цивільному кодексі України закріплений підхід, за якого оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, якщо правочин є оспорюваним, то такий правочин визнається недійсним судом. Позивач помилково посилається на позицію Верховного Суду, викладену у справі № 911/3039/19, а саме, що договір укладений без належного погодження не створює прав і обов`язків без подальшого схвалення, оскільки у справі № 911/3039/19 предметом позову було визнання договору недійсним у судовому порядку, а не нікчемність договору у разі порушення процедури укладення та стягнення безпідставно набутих коштів.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 924/971/23 постановою від 16.04.2025 року уточнила, що недійсність правочину є правовим наслідком порушення приписів закону при його вчиненні. При цьому, суд має встановити саме факт порушення вимог статті 203 ЦК України, а не лише наявність спору. В даному випадку, позивачем не обґрунтовано, на підставі яких приписів закону Договір є недійсним в силу закону, тобто нікчемним.
На думку відповідача, Договір є дійсним до визнання його недійсним відповідно до рішенням суду, відповідну вимогу позивачем не заявлено. Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 року у справі № 910/13271/18 вказав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений раніше у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі №904/2444/18. Отже, враховуючи презумпцію дійсності правочину та той факт, що Договір, укладений між сторонами не є нікчемним, вважає думку позивача щодо наявності кондиційних зобов`язань помилковою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, позивач, будучи директором у період 2024 року по 2025 рік, помилково посилається на положення Статуту відповідача, що затверджений протоколом Загальних зборів акціонерів №2/2017 від 12.08.2017 року та зазначає, що та редакція Статуту була чинна на момент укладення Договору. На момент укладення 26.06.2025 року Договору діяла нова редакція Статуту відповідача, що затверджена протоколом №1/2024 Загальних зборів акціонерів від 22 квітня 2024 року. 
Відтак, позивачем не надано доказів, що Договір визнано недійсним у судовому порядку, а тому він не довів, що правова підстава набуття відповідачем спірних грошових коштів - відпала. Оскільки спір розглядається в межах заявлених позивачем підстав (обставин та норм закону, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) та предмету позову (матеріально-правових вимог), та, беручи до уваги, що грошові кошти, про стягнення яких заявлено даний позов, сплачені позивачем на виконання Договору, відповідач вважає, що вони набуті за правової підстави та не можуть бути витребувані на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

ІІІ. Суть відповіді на відзив (стаття 179 ЦПК України)

3.1. 19.02.2026 року представник позивача - адвокат Марченко К.Б. надала відповідь на відзив у вигляді додаткових пояснень (а.с.86-88), в якій пояснила, що дійсно Статутом Заводу у новій редакції, затвердженим загальними зборами акціонерів Заводу (протокол № 2/2017 від 12.08.2017 року), який був чинний на момент укладення Договору, передбачена певна процедура укладення договорів та правомочностей суб`єктів їх укладення.
Розділом 11 Статуту передбачені визначення та порядок укладення «значних» правочинів та «правочинів із заінтересованістю». За умовами п.п. 11.1.1 та 11.1.2 Статуту значними правочинами товариства є будь-які правочини, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є їх предметом, становить від 10% вартості активів за даними останньої річної звітності Товариства. У відповідності до п. 11.7 Статуту правочин із заінтересованістю -правочин, ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом такого, перевищує 1 відсоток вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, та щодо вчинення якого мають заінтересованість наступні особи: 11.7.1 посадова особа Товариства або її афілійована особа. Пунктом 10.1 Статуту передбачено, що Голова та члени Наглядової ради, Директор, Головний бухгалтер, Голова та члени Ревізійної комісії є посадовими особами Товариства. 
Згідно з частиною 3 статті 107 Закону України Закону України «Про акціонерні товариства» (далі - Закон № 2465-IX) особа, визначена частиною другою цієї статті, вважається заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, якщо вона: 1) є стороною такого правочину або членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину або здійснює контроль над юридичною особою, яка є іншою стороною. У відповідності до частини 5 статті 107 Закону 2465-IX рішення про вчинення правочину заінтересованістю приймається наглядовою радою або радою директорів, якщо ринкова вартість предмета правочину із заінтересованістю не перевищує 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності товариства. Як вбачається з наведеного, при укладенні Договору потрібно було дотриматись процедури, яка передбачена Законом та Статутом, зокрема, розділом 11.
Через відсутність доказів, які підтверджують розмір активів та даних останньої річної звітності Товариства, стверджувати, чи дотримана була процедура укладення Договору в контексті «значного правочину» не можна. Одночасно Договір є правочином із заінтересованістю, оскільки укладений між Заводом та Директором (позивачем), а останній є посадовою особою. Вище процитовані норми Закону та Статуту прямо передбачають процедуру укладення правочину із заінтересованістю, яким є Договір. Укладаючи такий договір позивач, який виступав директором Заводу та одночасно надавав фінансову допомогу як фізична особа, за положеннями Закону та п. п. 11.9.-11.11 Статуту мав звернутись до Наглядової ради товариства за наданням згоди на вчинення правочину. Позивач задля дотримання встановленої процедури не вчиняв дій, які передбачені Законом та Статутом, через що Договір є недійним за ст. ст. 203, 215 ЦК України.
У постанові від 02.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14- 729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами. За положеннями частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Договір укладений без належного погодження, тому не створює прав і обов`язків без подальшого схвалення. Якщо керівник підписав значний правочин або правочин із заінтересованістю без належного погодження, потрібно його схвалення органами товариства вже після вчинення. Закон не встановлює часові межі для такого постфактум-рішення. Подальше схвалення має відбутися у тій же формі, як і попереднє, тобто рішенням загальних зборів, наглядової ради чи ради директорів. Мовчазної згоди чи безпосереднього виконання договору (конклюдентної дії) недостатньо. Це прямо випливає з висновку Верховного Суду у справі № 911/3039/19. Однак, такого погодження не відбулось у подальшому. Отже, юридичний аналіз зазначених нормативних приписів у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що Договір можна вважати укладеним лише після його підписання обома сторонами та отримання згоди Наглядової ради відповідача.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов щодо предмету, строку дії, строку повернення коштів тощо. А тому Договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). У такому разі відповідач набув майно - грошові кошти у розмірі 155 000 гривень без достатньої правової підстави, а тому застосуванню підлягають положення глави 83 ЦК України, якою врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, та зокрема положення статті 1212 ЦК України.

ІV. Суть заперечень (стаття 180 ЦПК України)

4.1. 02.03.2026 року представник відповідача - адвокат Славова О.А. надала заперечення на відповідь на відзив (а.с.94-96), за змістом яких позивач помилково посилається на положення Статуту відповідача, що затверджено протоколом Загальних зборів акціонерів № 2/2017 від 12.08.2017 року та зазначає, що дана редакція Статуту була чинна на момент укладення Договору. На момент 26.06.2025 року укладення Договору діяла нова редакція Статуту відповідача, що затверджена протоколом №1/2024 загальних зборів акціонерів від 22 квітня 2024 року. Займаючи посаду директора позивач мав знати, за яким нормативним актом здійснює діяльність підприємство, яким він керує та відповідно свої повноваження. 
Розділом 14 Статуту регулюється процедура та порядок укладення значних правочинів та правочинів із заінтересованістю. Відповідно до п. 14.1 Статуту у редакції 2024 року значними правочинами Товариства є будь-які правочини, якщо ринкова вартість предмета правочину такого правочину (майна, робіт, послуг тощо), становить 10 і більше відсотків вартості активів Товариства, за даними останньої річної фінансової звітності. Пунктом 14.2 Статуту зазначено, що рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість предмета такого правочину не перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, приймається Наглядовою радою. Якщо ринкова вартість предмета значного правочину перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається Загальними зборами за поданням Наглядової ради (п. 14.3. Статуту). Відповідно до пунктів 14.4.-14.5 Статуту, якщо ринкова вартість предмета значного правочину перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, рішення про вчинення значного правочину, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у Загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Якщо ринкова вартість предмета значного правочину становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, рішення про вчинення значного правочину приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Відповідно до пункту 14.11 Статуту правочин, щодо вчинення якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю) - правочин на суму 1 і більше відсотка вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства та у вчиненні якого має заінтересованість хоча б одна особа із наступних осіб: 14.11.1 посадова особа Товариства або її афілійована особа: 14.11.2. акціонер, який одноосібно або спільно з афілійованими особами володіє не менш як 25 відсотками голосуючих акцій Товариства, його афілійована особа: 14.11.3. юридична особа, в якій будь-яка із вищезазначених осіб є посадовою особою або контролером такої юридичної особи; 14.11.4. афілійована особа Товариства.
Відповідно до пункту 14.24 Статуту вимоги щодо вчинення правочину із заінтересованістю не застосовуються у разі: якщо сума правочину менше 1 відсотка вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності (14.24.1); реалізації акціонерами переважного права у разі додаткової емісії акцій (14.24.2); викупу Товариством в акціонерів розміщених ними акцій за рішенням Загальних зборів та на вимогу акціонерів у визначених законом випадках (14.24.3); продажу Товариством власних акцій, викуплених за рішенням Загальних зборів та на вимогу акціонерів у визначених законом випадках (14.24.4); пропорційного виділу та припинення Товариства (14.24.5); надання посадовою особою Товариства або акціонером, який одноосібно чи спільно з афілійованими особами володіє 25 і більше відсотками голосуючих акцій Товариства, на безоплатній основі гарантії, поруки (у тому числі майнової поруки), застави або іпотеки товариству або особам, які надають Товариству позику (14.24.6); вчинення правочину за державними регульованими цінами і тарифами відповідно до вимог законодавства (14.24.7); вчинення правочинів в рамках провадження звичайної господарської діяльності Товариства, за умови вчинення на ринкових умовах (14.24.8); вчинення правочинів з метою виплати винагороди членам Наглядової ради та іншим посадовим особам (14.24.9).
Тобто, для того, що встановити чи Договір, за яким було надано кошти відповідачу є недійсним, необхідно встановити чи значний це правочин відповідно до п. 14.1 Статуту та який уповноважений орган, Наглядова рада чи Збори Акціонерів повинен надавати дозвіл на його укладення, або чи це правочин із заінтересованістю відповідно до п. 14.11 Статуту. Якщо так, то чи необхідно застосовувати вимоги щодо вчинення таких правочинів, чи вони не застосовуються відповідно до пунктів 14.9 та 14.24 Статуту.
На думку відповідача Договір №26/06 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 26.06.2025 року укладений між позивачем та відповідачем є оспорюваним та таким, який є дійсним до визнання його недійсним рішенням суду, вимогу про що позивачем не заявлено. Він не є нікчемним в силу закону.
Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Предметом регулювання глави 83 ЦК є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Приписи глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, було безпідставне набуття або збереження майна результатом поведінки набувача такого майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 ЦК).
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови ВС у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2019 року у справі №904/2444/18, від 23.04.2019 року у справі №918/47/18, від 23.01.2020 року у справі №910/3395/19).

V. Виклад позиції учасників судового процесу

5.1. Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 
Представник позивача - адвокат Марченко К.Б. звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача.
5.2. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Славова О.А. позов не визнала у повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту відзиву та заперечень.

VІ. Інші процесуальні дії у справі

6.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 10.11.2025 року, справа № 946/9116/25 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.49).
6.2. Ухвалою судді від 14.11.2025 року відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.50). 
6.3. Під час розгляду справи здійснювалася повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

VІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження. Оцінка та висновки суду

7.1. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
7.2. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
7.3. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду директора ПрАТ «ІЗТПВ «Дунай-парк» з 19.07.2024 року із посадовим окладом згідно штатного розкладу, що підтверджується протоколом засідання Наглядової ради Заводу №5/24 від 18.07.2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., зареєстрованим у реєстрі за № 2095, а також наказом № 06 від 18.07.2024 року (а.с.36зв.-37)
7.4. Згідно статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
7.5. У відповідності до норм статей 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
7.6. Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.
7.7. Відповідно до умов Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №26/06 від 26.06.2025 року з метою стабілізації діяльності підприємства та вирішення економічних питань ОСОБА_1 надав Заводу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в національній валюті в сумі 195 000 гривень (а.с.34-35).
7.8. Грошова сума у розмірі 195 000 гривень внесена на рахунок Заводу 26.06.2025 року, про підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №28097_1 від 26.06.2025 року Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», відділення ПУМБ в м. Ізмаїлі (а.с.12).
7.9. Як вбачається з Реєстру в інтернет-банкінгу Акціонерного банку «Південний» за період з 23.06.2025 року по 01.07.2025 року кошти передані для покриття тимчасового дефіциту обігових ресурсів підприємства (а.с.38зв.-40).
7.10. 18.07.2025 року частина коштів (40 000 гривень), яка була надана за Договором, повернута позивачу (а.с.142). 
7.11. 23.07.2025 року ОСОБА_1 склав заяву про звільнення із посади директора ПрАТ «ІЗТПВ «Дунай-парк» з 24.07.2025 року за угодою сторін (а.с.38).
7.12. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою Кредитора.
7.13. Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
7.14. Бажаючи вирішити спір у позасудовому порядку, представником позивача - адвокатом Марченко К.Б 10.09.2025 року складена та направлена до Заводу заява, в якій представник просила, у тому числі, повернути ОСОБА_1 безвідсоткову фінансову допомогу протягом 30 днів від дня пред`явлення цієї вимоги (дати вимоги) шляхом видачі готівкових коштів (а.с.40зв.-43).
7.15. 16.09.2025 року на електронну пошту адвоката Марченко К.Б. надійшла відповідь уповноваженої особи Заводу без номеру та без дати, за змістом якої за попередніми даними виявлено ознаки проведення фінансових операцій без погодження Наглядової ради, що може свідчити про перевищення повноважень та діяння не в інтересах товариства. Зазначені обставини перевіряються в межах внутрішнього аудиту. Потенційний конфлікт інтересів підлягає повідомленню та врахуванню при прийнятті рішень органами управління товариства. Відповідно до розділу 11 Статуту ПрАТ «ІЗТПВ «Дунай-Пак» директор є одноосібним виконавчим органом, підзвітним Наглядовій раді та Загальним зборам. Укладення правочинів, що створюють фінансові зобов`язання товариства перед директором особисто, може розглядатися як потенційний конфлікт інтересів і потребує погодження Наглядової ради або Загальних зборів акціонерів (а.с.43зв.-44).
7.16. Статутом Заводу у новій редакції, затвердженим загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів Дунай-парк» протокол №1/2024 від 22.04.2024 року, який був чинний на момент укладення Договору, передбачена процедура укладення договорів та правомочностей суб`єктів їх укладення.
7.17. У відповідності до пункту 9.1 розділу 9 Статуту на Товаристві застосовується дворівнева структура управління. Органами управління Товариством є загальні збори акціонерів, Наглядова рада і Директор (одноосібний виконавчий орган).
7.18. Згідно з підпунктами 9.16.25, 9.16.27 пункту 9.16 розділу 9 Статуту до виключної компетенції Загальних зборів належить: прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість предмета значного правочину перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства; прийняття рішення про вчинення правочинів із заінтересованістю, у випадках передбачених цим Статутом та законом.
7.19. Підпунктом 10.4.28 пункту 10.4 розділу 10 Статуту передбачено, що до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів або правочинів із заінтересованістю у випадках, передбачених законом та цим Статутом, в тому числі правочинів з нерухомим майном щодо поділу, виділу, набуття та відчуження шляхом купівлі-продажу, дарування та міни. 
7.20. Значними правочинами Товариства є будь-які правочини, якщо ринкова вартість предмета правочину такого правочину (майна, робіт, послуг тощо) становить 10 і більше відсотків вартості активів Товариства, за даними останньої річної фінансової звітності (пункт 14.1 розділу 14 Статуту).
7.21. Правочин щодо вчинення якого є заінтересованість - правочин на суму 1 і більше відсотка вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства та у вчинені якого має заінтересованість хоча б одна особа із наступних осіб: посадова особа Товариства або її афілійована особа (підпункт 14.11.1 пункту 14.1 розділу 14 Статуту).
7.22. Відповідно до підпункту 14.12.1 пункту 14.12 розділу 14 Статуту особа вважається заінтересованою у вчинені Товариством правочину, якщо вона є стороною такого правочину або членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину та здійснює контроль над юридичною особою, яка є іншою стороною. 
7.23. За змістом пунктів 11.1, 11.3, 11.8 розділу 11 Статуту директор є одноосібним органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю. 
До компетенції Директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради.
Директор Товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені Товариства, в тому числі, але не обмежуючись: вчиняти від імені Товариства юридичні дії (правочини тощо), відкривати рахунки у банківських та інших фінансових установах, проводити операції по них, підписувати звітність Товариства, підписувати всі інші документи в межах компетенції, визначеної цим Статутом. 
7.24. Згідно з підпунктами 11.9.1, 11.9.5 пункту 11.9 розділу 11 Статуту Директор Товариства виконує функції, покладені на нього як на керівника підприємства відповідно до законодавства, цього Статуту та укладеного з ним трудового договору (контракту), зокрема: вчиняє від імені Товариства правочини та здійснює всі юридично значимі дії, підписує будь-які договори та зовнішньоекономічні контракти, здійснює інші дії в межах компетенції, визначеної Статутом Товариства, рішеннями Загальних зборів та Наглядової ради; на власний розсуд вчиняє від імені Товариства правочини (укладає договори, контракти, угоди), якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, не перевищує 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства. 
7.25. Як вбачається з фінансової звітності малого підприємства - ПрАТ Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» за 2024 рік вартість активів відповідача на кінець 2024 року становить 41 862 300 гривень, що становить менше 1 % від суми Договору (а.с.140).
7.26. Відтак, враховуючи положення Статуту, суд приходить висновку про те, що позивач як директор Заводу вправі був одноособово укладати Договір, а тому вказаний правочин не є таким, що укладений з порушенням встановленої законом процедури волевиявлення юридичної особи.
7.27. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
7.28. Відповідно до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
7.29. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 
7.30. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. 
7.31. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 26.10.2019 у справі № 520/4210/18, від 20.03.2019 у справі № 753/20633/15-ц.
7.32. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
7.33. Частинами першою, четвертою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
7.34. Частина перша статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
7.35. Системний аналіз положень наведених норм ЦК України в сукупності з нормою частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
7.36. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
7.37. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц.
7.38. Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі №925/642/19).
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
7.39. Приймаючи до уваги, що у відповідності до положень 525-527, 530, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України належним способом захисту цивільного права у даних правовідносинах є стягнення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно з умовами Договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволенню не підлягають.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-парк» (ЄДРПОУ: 00383716, адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, Аеродромне шосе, буд.2-Б) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, - залишити без задоволення. 
2. Копії рішення надіслати для відома сторонам.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: 	О.І.Бальжик