ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/3571/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ" до Одеської митници про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» (далі також – ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ», позивач) до Одеської митниці (далі також – відповідач) про:
- визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці від 17.02.2026 № 7.10-3/28-01-04/13/2318 в частині відмови у внесенні змін до митної декларації № 25UA500050007723U1 від 24.09.2025;
- зобов`язання Одеську митницю внести зміни до митної декларації №25UA500050007723Ul від 24.09.2025 згідно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» від 06.02.2026 щодо надання дозволу на внесення змін митної декларації №25UA500050007723Ul від 24.09.2025 (вих.№20);
- визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці щодо відмови у поверненні вивізного мита, викладеного у листі вих №7.10-4/15-01/13/19249 від 19.12.2025;
- зобов`язання Одеську митницю сформувати та подати до Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» вивізного мита в розмірі 732163 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят три) грн 98 коп., сплаченого згідно платіжних інструкцій №7000 від 17.09.2025 та №730058418 від 24.09.2025.
Позов обґрунтованим тим, шо відповідачем при прийнятті спірних рішень не враховані всі обставини, що мають значення для прийняття рішень, тому такі є протиправними та підлягають скасуванню. 
07.04.2026 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що фактичне вивезення товару за межі митної території України здійснювалось 18.09.2025 за періодичною митною декларацією типу ЕК 10 РР від 18.09.2025 № 25UA5000500074828. Таким чином, на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536. Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.
У відповіді на відзив, позивач наполягає на своїй позиції, викладеної у позові.
У запереченнях на відповідь на відзив, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з доводів, викладених у відзиві.
Ухвалою суду від 24.04.2026 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 01.05.2026 заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. 
Ухвалою суду від 06.05.2026, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2026.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, наведених у позову.
Представник відповідача в режимі відеоконференції позов не визнав, просив відмовити у задоволенні з доводів, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ « ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» зареєстроване як юридична особа. Основним видом діяльності є : вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур.
29.08.2025 між ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» (Продавець) укладено з компанією «ADM International Sari» (Покупець) Контракт на поставку № 507/10412480 (надалі - Контракт), за яким Продавець зобов`язався поставити Покупцю насіння ріпаку «00», генетично немодифікованого, продовольчого, вищого і 1-го класів, українського походження, врожаю 2025 року, в кількості 600 мт+-5% на умовах FOB-Одеський морський торговий порт (ТОВ Укрелеваторпром) та/або FOB-ДП «Одеський морський торговельний порт», Україна, ТОВ «Новотех-Термінал». Термін поставки: з 05.09.2025 по 31.10.2025, дата поставки в порт автотранспортом та/або залізничним транспортом з внутрішніх елеваторів: з 29.08.2025 по 20.09.2025. Ціна товару - 553, 5 доларів США за одну метричну тонну.
Умовами Контракту передбачено, що оплата за Товар здійснюється Покупцем двома платежами, перший - 90% вартості вивантаженого товару згідно реєстру вивантаження на терміналі протягом 3-х робочих банківських днів після надання Покупцеві документів, передбачених в п. 13.1 Контракту; другий - 10 % вартості вивантаженого товару протягом 3-х робочих банківських днів після надання Покупцеві документів, передбачених в п.13.2 Контракту (в т. ч. митної декларації) і після здійснення Продавцем оплати послуг завантаження Товару на судно.
Відповідно до рахунку- платформа № 1 від 01.09.2026 продавцем поставлено покупцю продукцію - українське насіння ріпаку «00», генетично немодифікованого, продовольчого, вищого і 1-го класів, українського походження, врожаю 2025 року у кількості 630,000 тонн, за ціною 553,50 доларів США за 1 тонну, на загальну суму 348705,00 доларів США.
Декларантом подавались митні декларації №25UA500050007271U0 від 10.09.2025 та №25UA500050007332U8 від 12.09.2025, в митному оформленні яких без сплати вивізного мита було відмовлено.
Причиною відмови в митному оформленні товару стало «не підтвердження даних щодо виробника товару - ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ».
При цьому з митною декларацією від 10.09.2025 подані: Контракт №507/10412480 від 29.08.2025, договір про надання послуг митного брокера №92 від 04.09.2025, декларація про походження товару від 01.09.2025, рахунок-проформа №1 від 01.09.2025, довідка виробника №79/1 від 02.09.2025, квитанція №4 про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.09.2025.
Разом з митною декларацією від 12.09.2025 подані: копії додаткових документів, що підтверджують, що експортер є виробником товару, а саме: звіту про посівні площі сільськогосподарських культу під урожай 2025 року (№4-сг) від 02.06.2025 та звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 серпня 2025 року (№37-сг) від 04.08.2025.
При наступних спробах митного оформлення експорту товару за Контрактом сільськогосподарським виробником ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» було сплачене вивізне мито на ріпак, а саме:
- при митному оформленні першої партії товару:
17.09.2025 з призначенням платежу «101 експорт мито 10% для реєстр мит декл на експорт насіння ріпаку «00» генет немодифікованого продав вищого і 1-го клас укр походження врожаю 2025 р» ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» сплачено вивізне мито на рахунок Державної митної служби України 728910 (сімсот двадцять вісім тисяч дев`ятсот десять) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №7000 від 17.09.2025;
24.09.2025 з призначенням платежу «101 експорт мито 10°/о для реєстр мит декл на експорт насіння ріпаку «00» генетично немодифікованого продав вищого і 1-го клас укр походження врожаю 2025 р» ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» доплачено вивізне мито на рахунок Державної митної служби України 3252 (три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №730058418 від 24.09.2025 р.;
- при митному оформленні другої партії товару;
09.10.2025 з призначенням платежу «101 експорт мито 10% для реєстр мит декл на експорт насіння ріпаку «00» генет немодифікованого продов вищого і 1-го клас укр походження врожаю 2025 р» ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» сплачено вивізне мито на рахунок Державної митної служби України в розмірі 673553 (шістсот сімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн 70 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №730058542 від 09.10.2025.
Митне оформлення першої партії товару за Контрактом здійснене за періодичною (№25UA500050007482U8 від 18.09.2025), і додатковою (№25UA500050007723Ul від 24.09.2025) митними деклараціями.
Митне оформлення другої партії товару за Контрактом здійснене за періодичною (№25UA500050008068U8 від 09.10.2025) і додатковою (№25UA500050008501U3 від 22.10.2025) митними деклараціями.
Додаткова митна декларація №25UA500050008501U3 від 22.10.2025 по другій партії товару, з огляду на помилкову оплату вивізного мита, подана з коригуванням. Разом з цією декларацією митному органу надано експертний висновок про походження товару №UAD57400R7 від 21.10.2025, виданий Торгово-промисловою палатою України, що насіння ріпаку, яке поставляється за Контрактом №507/10412480, вирощено і зібрано ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ».
Вказана митна декларація прийнята митним органом. 
24.10.2025 Державна митна служба України повернула ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» 673564,43 грн, сплаченого вивізного мита з призначенням платежу «*;352;03797482; повернення коштів передоплати; 24.10.2025;8170», що підтверджується платіжною інструкцією №24.10.2025 №8170.
06.02.2026 позивач звернувся до Одеської митниці із заявами за № 19 та № 20 про внесення змін до митних декларацій № 25UA500050007482U8 від 18.09.2025 та № 25UA5000500077231U1 від 24.09.2025 ( далі- спірні МД) відповідно до статті 269 Митний кодекс України.
У поданій заяві позивач зазначив, що на момент вивезення товару за межі митної території України чинною була норма Закону № 4536 в частині звільнення від сплати вивізного (експортного) мита. Відсутність підзаконного нормативно – правового акту, яким визначається механізм документального підтвердження статусу товаровиробника, не може бути підставою для свідомого невиконання чинного Законодавства України.
За результатами розгляду зазначеної заяви, Одеська митниця листом від 17.02.2026 № 7.10-3/28-01-04/13/2318 відмовила у внесенні змін до спірних МД. Як убачається зі змісту вказаного листа, підставою для відмови стало те, що фактичне вивезення товару за межі митної території України за періодичною митною декларацією від 18.09.2025 здійснювалося 24.09.2025, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1256 від 03.10.2025. Відповідач вважає, що оскільки, на момент фактичного вивезення товару механізм документального підтвердження, необхідного для звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарськими товаровиробниками при експорті власно вирощеної сільськогосподарської продукції, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 1256, був відсутній, практичне застосування положень Закону № 4536 є неможливим.
Також позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів, за результатами розгляду якої відповідач надав відповідь листом від 19.12.2025 № 7.10-4/15-01/13/19249, в якій, посилаючись на положення постанови КМУ № 1256 та Митного кодексу України, зазначив, що оформлення товарів здійснене за митною декларацією ЕК 10 ДР № 25UA500050007723U1 від 24.09.2025 із сплатою вивізного мита у сумі 732154,25 грн. Частиною першою статті З МКУ визначено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України. На момент вивезення цього товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536 в частині звільнення від сплати вивізного (експортного) мита.
Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Як вже встановив суд, за результатами розгляду заяв позивача відповідач надав відповідь листом.
Тобто відповідач не залишив звернення позивача без розгляду та не утримався від надання відповіді по суті, а повідомив заявника про негативний результат його розгляду, зазначивши конкретні підстави відмови.
У свою чергу положення КАС України передбачають можливість оскарження в адміністративному порядку як нормативно-правових актів, так й індивідуальних актів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень має особа, щодо якої цей акт прийнятий, або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.
У межах заявленого позову позивач оскаржує рішення, яким йому відмовлено у внесенні змін до митної декларації та поверненні коштів. При цьому конкретної форми рішення зі спірного питання чинним законодавством не передбачено.
Захист права - це використання, передбачених законом можливостей (інструментів) для поновлення свого порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права.
Отже, спірні рішення про відмову позивачу у вчиненні певних дій є актом індивідуальної дії, безпосередньо стосується суб`єктивного права позивача, яке може бути об`єктом судового захисту, а тому породжує для позивача право на захист, тобто право на звернення до суду із цим адміністративним позовом.
Право на судовий захист та можливість оскарження до суду рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень передбачено статтею 5 КАС України.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Митний кодекс України регулює засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Згідно із статтею 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Внесення до митної декларації змін, які впливають на застосування до товарів заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснюється за умови дотримання таких заходів.
За змістом частини сьомої статті 269 Митного кодексу України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення).
Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом.
Пунктом 33 Положення передбачено, що за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.
У разі коли декларування здійснювалося непрямим митним представником, внесення змін або відкликання митної декларації може здійснюватися з дозволу митного органу за письмовим зверненням декларанта або утримувача митного режиму.
У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.
Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації на паперовому носії, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.
За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.
Із аналізу наведених правових норм слідує, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації.
При цьому наведені правові норми жодним чином не пов`язують можливість внесення змін до митної декларації протягом визначеного строку з наявністю відповідного порядку, який би визначав перелік необхідних документів, для реалізації чинної норми.
Суд зауважує, що вирішення питання внесення змін до митної декларації внаслідок перерахунку митних платежів залежить виключно від наявності або відсутності законних підстав для внесення таких змін.
Поряд з цим, слід зазначити, що 02.09.2025 підписано Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства» від 16 липня 2025 року № 4536-ІХ, який вносить зміни до Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур».
Розділом II Прикінцеві та перехідні положення даного Закону внесено зміни до Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10% від митної вартості товарів.
Починаючи з 1 січня 2030 року, ставка вивізного (експортного) мита на зазначені олійні культури щороку зменшуватиметься на 1% до значення 5%. Також у даному законі зазначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
При цьому, термін "сільськогосподарський товаровиробник" вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.
Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14. статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), що підтверджує його статус сільськогосподарського товаровиробника у розумінні Податкового кодексу України.
ТОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» перебуває на обліку як платник податків у Головному управління ДПС у Чернігівській області згідно п.298.8. ст. 298 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України від 12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, що підтверджується довідкою від 24.03.2025 №1371/АП/25-01-04-04-05.
В свою чергу, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.10.2025 №1256 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту», яка набрала чинності 05.10.2025.
Пунктом 1 (підпункт 1 та 2) Постанови визначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур.
Експертні висновки для цілей цієї постанови видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.
Згідно експертного висновку про походження товару № UAD57400R16 від 20.10.2025, виданим Чернігівською торгово-промисловою палатою підтверджено, TОВ «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» є Експортером та Виробником Українського насіння ріпаку «00» генетично немодифікованого, продовольчого вищого класу, врожаю 2025 року, в кількості 319680 т, що відправляється згідно Контракту №507/10412480 від 29.08.2025. Позивачем у свою чергу надані документи: Контракт на поставку № 507/10412480 від 29.08.2025; рахунок-фактура № 1 від 22.09.2025; витяг з ЄДР № 36096640 від 09.10.2025; витяг з ДАР № 2d423b01c95549eb89c61665db8f3fa6 від 09.10.2025; довідка про набуття (підтвердження) статусу платника єдиного податку 4 групи № 1371/ АП/25-01-04-04-05 від 24.03.2025; додаток 3 до податкової декларації платника єдиного податку 4 групи № 1 від 10.10.2025; довідка про порядок вирощування (виробництва) № 103 від 15.10.2025; штатний розпис № 20-К від 12.06.2025; оборотно-сальдові відомості по рахунку 104, 105 № б/н від 31.07.2025; сертифікат якості № 25082703ЕС від 27.08.2025; звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2025 № 4-сг від 02.06.2025; звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.08.2025 № від 04.08.2025; коносамент № 33 від 22.09.2025.
На підставі статті 269 Митного кодексу України, митним представником позивача подано заяву №104 від 17.10.2025, за формою згідно з додатком 3 Положення, у якій позивач просив внести зміни до спірних МД, обґрунтовуючи це вищенаведеним експертним висновком Чернігівської ТПП.
17.02.2026 Одеська митниця відмовила у внесенні змін, зазначивши, що на момент фактичного вивезення товару (18.09.2025) механізм підтвердження права на пільгу, визначений постановою КМУ № 1256 від 03.10.2025, ще не діяв, що виключає можливість застосування відповідних положень.
Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає, що на момент пропуску вказаного товару через митний кордон (18.09.2025) чинними були пільги, передбачені Законом України №4536-ІХ від 16.07.2025, відповідно до яких сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
Разом з тим, відсутність відповідного порядку на момент вивезення товару, який би визначав перелік документів, якими підтверджується факт власного вирощування позивачем ріпаку, не може відміняти встановлені законом преференції (звільнення позивача від сплати вивізного (експортного) мита).
Більш того, приписи статті 269 МК України надають можливість позивачу скористатися правом на подання змін до ЕМД, в тому числі вже після набуття чинності постановою КМУ №1256, що вказує на можливість реалізації пільг щодо митних платежів в порядку приписів статті 269 МК України.
При цьому, як у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, так і в ході судового засідання представником відповідача не заперечувався факт наявності права у позивача на користування пільгою зі сплати митних платежів за поставку ріпаку власного виробництва.
В той же час, основним аргументом митного органу є те, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції, які експортують сою, ріпак та кользу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.
Проте, суд ще раз наголошує на тому, що на момент вивезення товару за митну територію України позивач мав право на пільги щодо сплати митних платежів як сільськогосподарський товаровиробник на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України» «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства» № 4536-ІХ від 16.07.2025.
В той же час, набрання чинності 05.10.2025 постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2025 №1256 Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту вже після вивозу товару за межі митної території (18.09.2025) не позбавляє права позивача подати заяву відповідно до статті 269 Митного кодексу України щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації, що ним і було зроблено.
Натомість, відповідач рішенням, оформленим листом № 7.10-3/28-01-04/13/2318 від 17.02.2026, необґрунтовано та безпідставно відмовив у наданні позивачу дозволу на внесення змін до спірних МД.
При цьому на право позивача на внесення змін до митної декларації вказують і приписи статті 301 МК України, якою визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо, зокрема, митну декларацію змінено або визнано недійсною.
На час сплати позивачем коштів в розмірі 732163, 98 грн ( платіжні інструкції №7000 від 17.09.2025 на суму 728 910 грн та / 158418 від 24.09.2025 на суму 3252 грн. на поточний рахунок НОМЕР_1 АТ «ОТП Банк») на казначейський рахунок Державної митної служби України суму за митне оформлення насіння ріпаку «00» та митного оформлення експорту зазначеного ріпаку згідно спірних МД позивач був звільнений від сплати вивізного (експортного) мита, як сільськогосподарський товаровиробник, який експортує власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно з частиною шостою статті 301 МК України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Отже, у відповідності до положень пункту 6 частини п`ятої і частини шостої статті 301 МК України наявність у платника податку на день подання для митного оформлення митної декларації права на звільнення від сплати митних платежів є умовою для повернення сплачених під час митного оформлення сум відповідних митних платежів. Таке повернення здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 3 статті 301 МК України).
Процедуру повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадку, зазначеному у частині п`ятій статті 301 МК кодексу України, визначає Порядок №643.
За змістом пункту 1 розділу ІІІ Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №643 у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
У заяві, поданій 09.12.2025, позивач просив повернути надмірно сплачене вивізне мито в сумі 732163,98 грн, сплачене за експорт власно вирощеного насіння ріпаку «00», задекларованого у періодичній митній декларації № 25UA500050007482U8 від 18.09.2025 та додаткової митної декларації № 25UA500050007723U1 від 24.09.2025, оскільки має право на звільнення від сплати вивізного мита на підставі Закону №4536-IX.
У листі від 19.12.2025 відповідач вказав, що підстави для повернення зазначених коштів відсутні, оскільки на момент вивезення товару, задекларованого у митній декларації № 25UA500050007723U1 від 24.09.2025, за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений Постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536 в частині звільнення від сплати вивізного (експортного) мита.
Разом з тим, повернення сплачених під час митного оформлення сум митних платежів у разі наявності у платника податку на день подання для митного оформлення митної декларації права на звільнення від сплати митних платежів здійснюється на підставі пункту 6 частини п`ятої статті 301 МК України. Водночас повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів врегульоване частиною першою статті 301 МК України.
Отже, наявність у платника податку на день подання для митного оформлення митної декларації та сплати відповідних митних платежів права на звільнення від сплати таких митних платежів є окремою підставою для повернення цих платежів і не залежить від встановлення факту їх помилкової та/або надмірної сплати. Відповідно до частини шостої статті 301 МК України таке повернення здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів. Однак умови повернення митних платежів, сплачених у період дії Закону який звільняє платника податків від їх сплати, визначаються частиною п`ятою статті 301 МК України, а не частиною 1 цієї норми.
Тому, відсутність надмірної сплати вивізного мита не може слугувати підставою для незастосування до спірних правовідносин частини 6 статті 301 МК України.
Крім того, до заяви про повернення вивізного мита позивач подав експертний висновок про походження товару від 09.12.2025, складений Чернігівською Торгово-промисловою палатою, надання якого передбачене постановою КМУ № 1256.
Суд також враховує, що частиною восьмою статті 301 МК України визначений перелік випадків, коли повернення митних платежів не здійснюється, а саме:
1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень;
2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.
Відповідачем не обґрунтована наявність, передбачених МК України та ПК України підстав для відмови позивачу у поверненні митного платежу у сумі 732163,98 грн.
Таким чином, суд вважає безпідставною відмову щодо повернення позивачу коштів в сумі 732163,98 грн, оформлену листом від 19.12.2025 № 7.10-4/15-01/13/19249.
При цьому за змістом пункту 4 Порядку № 643 після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.
Згідно з пунктами 5 і 6 Порядку № 643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Відповідно до пункту 7 Порядку №643 сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.
Пунктом 8 Порядку №643 передбачені підстави для відмови щодо складання висновку про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені. За змістом цієї норми підставою для відмови щодо складання та надіслання висновку є: невиконання заявником вимог пунктів 1 - 3 цього розділу; надання недостовірних даних та/або наявність податкового боргу (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу).
Водночас відповідачем не надані докази існування обставин, зазначених у пункті 8 Порядку №643, які є підставою для відмови щодо складання та надіслання висновку про повернення позивачу суми митного платежу у розмірі 732163,98 грн. за спірними МД.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Вирішуючи даний спір, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував (наприклад у справі «Кечко проти України»), що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів або відсутність законодавчого акту, який би регулював питання, як на підставу для невиконання своїх зобов`язань. Якщо закон передбачає певне право чи виплату, орган не може відмовити лише тому, що відповідний механізм не прописаний детально.
З огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що спірні рішення Одеської митниці, оформлені листами від 17.02.2026 № 7.10-3/28-01-04/13/2318 та від 19.12.2025 № 7.10-4/15-01/13/19249 є необґрунтованими та протиправними, оскільки порушують законодавчо закріплене право позивача на користування пільгами під час вивозу товару за митну територію України, а тому підлягають скасуванню.
Визначаючись щодо способу захисту прав позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Одеську митницю сформувати та подати до Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ» вивізного мита в розмірі 732163 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят три) грн 98 коп., сплаченого згідно платіжних інструкцій №7000 від 17.09.2025 та №730058418 від 24.09.2025.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 6656,00 грн. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці від 17.02.2026 № 7.10- 3/28-01-04/13/2318 в частині відмови у внесенні змін до митної декларації № 25UA500050007723U1 від 24.09.2025.
Зобов`язати Одеську митницю внести зміни до митної декларації 25UA500050007723Ul від 24.09.2025 згідно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ''ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ'' від 06.02.2026 щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації 25UA500050007723Ul від 24.09.2025 (вих.№20).
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці щодо відмови у поверненні вивізного мита, викладеного у листі від 19.12.2025 №7.10-4/15-01/13/19249.
Зобов`язати Одеську митницю сформувати та подати до Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю ''ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ'' вивізного мита в розмірі 732163 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят три) грн 98 коп., сплаченого згідно платіжних інструкцій №7000 від 17.09.2025 та №730058418 від 24.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ'' судовий збір в розмірі 6656,00 грн (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень), сплачений відповідно до платіжної інструкції від 25.03.2026. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРАЦЯ СТОЛЬНЕ" вул. Миру, 17,с. Стольне,Корюківський р-н, Чернігівська обл.,15661 код ЄДРПОУ 03797482 
Відповідач: Одеська митниця вул. Івана і Юрія Лип, 21А,м. Одеса,Одеський р-н, Одеська обл.,65078 код ЄДРПОУ 44005631. 
Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко