ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/6818/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року (суддя Калугіна Н.Є.) в адміністративній справі
за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
до Селянського (фермерського) господарства «ТРИТОН»
про стягнення податкового боргу, 

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути податковий борг з Селянського (фермерського) господарства «ТРИТОН» до бюджету у розмірі 7 203,37 грн шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «ТРИТОН» податкового боргу згідно: податкового повідомлення-рішення № 0552580413 від 06.10.2025 на суму 2483,10 грн - повернуто позивачеві.
Суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату подання позову ще не закінчився шестимісячний строк для звернення відповідача (платника податку) до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення № 0552580413 від 06.10.2025 на суму 2 483,10 грн, отже позов в цій частині заявлено до закінчення строку, визначеного ч. 2 ст.122 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства. Зазначає, що процесуальний закон не передбачає можливість повернення позовної заяви в частині. Також зауважує, що право платника податків на оскарження ППР та право податкового органу на стягнення боргу мають різне правове регулювання і позивач дотримався вимог статті 56 ПКУ, звернувшись до суду після набуття ППР статусу узгодженого.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
За приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Статтею 56 Податкового кодексу України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що законодавство гарантує платнику податків оскаржити податкове повідомлення-рішення. Строк, протягом якого платник податків має право реалізувати таке право, встановлений статтею 122 КАС України і становить шість місяців, за виключенням попереднього оскарження ППР в адміністративному порядку, коли строк звернення до суду скорочується до одного місяця.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що податкове повідомлення-рішення № 0552580413 прийнято податковим органом 06.10.2025, позов про стягнення податкового боргу, який також включає податкові зобов`язання за названим ППР, надійшов до суду першої інстанції 19 березня 2026 року, тобто до закінчення 6-місячного строку, коли у особи виникає право на оскарження ППР № 0552580413. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що СФГ «ТРИТОН» оскаржувало назване ППР в адміністративному порядку.
Отже, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомлення-рішення № 0552580413 від 06.10.2025, не може вважатися податковим боргом, відповідно, у податкового органу не виникло право на його стягнення в судовому порядку.
Додатково колегія суддів звертає увагу, що згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, від 21 серпня 2025 року у справі № 120/14874/24, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Доводи апелянта, що ППР набуло статусу узгодженого на підставі п. 56.3 ст. 56 ПКУ є помилковими, адже податковий орган не надав належної оцінки положенням цієї статті в їх сукупності, а також не врахував прямі вказівки пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, згідно з якими у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. 
Також не є слушними доводи апелянта, що процесуальний закон не дозволяє суду повернути позов в частині, адже виходячи з логіки такого твердження, колегія суддів зауважує, що процесуальний закон й не містить такої заборони. Більш того суд, встановивши, що в певній частині позов заявлений з дотриманням вимог процесуального закону, не має право повернути позовну заяву в цілому, адже це призведе до порушення прав та інтересів позивача та порушення норм процесуального права.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року в адміністративній справі № 160/6818/26 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 28 травня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена з 28 травня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров