Справа № 523/21125/24
Провадження №2/523/1505/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"17" квітня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді - Середи І.В., 
за участю секретаря – Ячменьової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
25 грудня 2024 року АТ «ПУМБ» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 200936945002 від 19 грудня 2017 року та № 1001823104901 від 23 грудня 2021 року та № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року у загальному розмірі 193235,79 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка своїх зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 200936945002 від 19 грудня 2017 року – 84708,9 грн, з яких 52724,96 грн -заборгованість за кредитом та 31983,94 грн – заборгованість процентами; за кредитним договором № 1001823104901 від 23 лютого 2021 року – 17219,9 грн, з яких 11109,35 грн –заборгованість за кредитом, 1,98 грн – заборгованість процентами та 6108,57 грн –заборгованість за комісією; за кредитним договором № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року – 91306,99 грн, з яких 70000 грн – заборгованість за кредитом, 17,19 грн – заборгованість процентами та 21289,8 грн – заборгованість за комісією, всього на суму 193235,79 грн, яку позивач просив стягнути разом із понесеними судовими витратами.
Ухвалою судді Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси Дяченка В.Г. від 03 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя № 541/0/15/25 від 18 березня 2025 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.
При повторному автоматизованому розподілі суддю Середу І.В. визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
У зв`язку з цим ухвалою судді від 10 квітня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки під час розгляду справи судом відповідачка частково сплачувала заборгованість за кредитними договорами, то у остаточній редакції від 10 березня 2025 року позивач просив стягнути заборгованість на загальну суму 69363,25 грн, з яких за кредитним договором № 200936945002 від 19 грудня 2017 року - 29708,9 грн, з яких 29708,9 грн – заборгованість процентами; за кредитним договором № 1001823104901 від 23 лютого 2021 року - 3440,35 грн, з яких 1,67 грн – заборгованість за процентами та 3438,68 грн – заборгованість за комісією; за кредитним договором № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року – 36214 грн, з яких 14900 грн – заборгованість за кредитом, 24,2 грн – заборгованість за процентами та 21289,8 грн – заборгованість за комісією.
Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.
В матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляду справи.
Відповідачка та її представниця із клопотаннями не зверталися, причини своєї неявки суду не повідомили. 
Оскільки відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено, що 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 200936945002, за умовами якого банк відкрив на ім`я позичальниці поточний рахунок та видав кредитну картку № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 30000 грн строком на 12 місяців з можливістю пролонгації зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 49 % річних.
У зв`язку з порушенням відповідачкою зобов`язань щодо внесення щомісячних платежів для погашення заборгованості та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу відповідно до розрахунку станом на 04 березня 2026 року за вказаним договором існує заборгованість за процентами у розмірі -29708,9 гр .
23 лютого 2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 1001823104901, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 22700 грн на споживчі цілі строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %, що у грошовому виразі складає 678,73 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати платежі відповідно до графіку.
Договір укладався шляхом підписання відповідачкою власноручно заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» та паспорту споживчого кредиту.
Позивач свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, видавши кредитні кошти відповідачці готівкою через касу банку, відкривши на ім`я позичальниці банківський рахунок для погашення заборгованості.
Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з цим з урахуванням внесених коштів на погашення боргу відповідно до розрахунку станом на 04 березня 2026 р за вказаним договором існує заборгованість у розмірі 3440,35 грн, з яких 1,67 грн – заборгованість за процентами та 3438,68 грн – заборгованість за комісією.
08 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 1002088368501, за умовами якого за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 70000 грн на загальні цілі через касу банку строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,22 %, що у грошовому виразі складає 1554 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати платежі відповідно до графіку з остаточною датою погашення 08 лютого 2024 року.
Договір укладався шляхом підписання відповідачкою власноручно заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» та паспорту споживчого кредиту GP Standard BCEЯCHO.
Позивач свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, видавши кредитні кошти відповідачці готівкою через касу банку, відкривши на ім`я позичальниці банківський рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_2 .
Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з цим з урахуванням внесених коштів на погашення боргу відповідно до розрахунку станом на 04 березня 2026 року за вказаним договором існує заборгованість у розмірі 36214 грн, з яких 14900 грн – заборгованість за кредитом, 24,2 грн – заборгованість за процентами та 21289,8 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, взяла на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором. 
З виписок за рахунками вбачається, що позичальниця користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої кредитні зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Аналізуючи викладене, умови заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001823104901 від 23 грудня 2021 року та № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року, які встановлюють обов`язок позичальниці сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, є несправедливим .
Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування грошима на загальну суму 44634, 77 грн, з яких за кредитним договором № 200936945002 від 19 грудня 2017 року 29708,9 грн – заборгованість процентами; за кредитним договором № 1001823104901 від 23 лютого 2021 року 1,67 грн – заборгованість за процентами ; за кредитним договором № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року – 14900 грн – заборгованість за кредитом, 24,2 грн – заборгованість за процентами .
У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією за договорами № 1001823104901 від 23 лютого 2021 року у розмірі 3438,68 грн та № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року у розмірі 21289,8 грн – слід відмовити.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ: 14282829) заборгованість у розмірі 44634, 77 грн, з яких за кредитним договором № 200936945002 від 19 грудня 2017 року 29708,9 грн – заборгованість процентами; за кредитним договором № 1001823104901 від 23 лютого 2021 року 1,67 грн – заборгованість за процентами ; за кредитним договором № 1002088368501 від 08 лютого 2022 року – 14900 грн – заборгованість за кредитом, 24,2 грн – заборгованість за процентами, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя