ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 р. 	Справа № 520/26563/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 (суддя Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/26563/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області  треті особи  Національна поліція України , Державне бюро розслідувань 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи: Державне бюро розслідувань, Національна поліція України, у якому просив суд:
- визнати протиправними дії посадових осіб СУ ГУНП в Харківській області Фоміна О.В. та Шагаліна А.С. які полягають в неповерненні майна 16.09.2025 року у Сервісному центрі;
- визнати протиправними дії посадових осіб ГУНП в Харківській області, які полягають у тривалому не виконанні ухвали суду від "02" березня 2023 року по справі №953/728/23;
- визнати протиправними бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області щодо виплати компенсації за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC;
- зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Харківській області вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті ущемлення його прав власності за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC;
- стягнути з ГУНП в Харківській області моральну шкоду у розмірі чотирьох мільйонів гривень.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі. 
Роз`яснено позивачу, що що даний спір в частині позовних вимог про: 1) визнання протиправними дій посадових осіб СУ ГУНП в Харківській області Фоміна О.В. та Шагаліна А.С. які полягають в неповерненні майна 16.09.2025 року у Сервісному центрі; 2) визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП в Харківській області, які полягають у тривалому не виконанні ухвали суду від "02" березня 2023 року по справі №953/728/23; 3) визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області щодо виплати компенсації за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC; 4) зобов`язання уповноважених осіб ГУНП в Харківській області вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті ущемлення його прав власності за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC, належить розглядати в порядку кримінального судочинства.
Роз`яснено позивачеві, що даний спір в частині позовних вимог про стягнення з ГУНП в Харківській області моральної шкоди у розмірі чотирьох мільйонів гривень належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 та направити до суду першої інстанції для розгляду цього правового спору. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 08.05.2025 ухвалою Київського районного суду м.Харкова у справі №953/2934/25 визначено юрисдикцію розгляду позовних вимог щодо перевірки правомірності слідчих дій у закритому кримінальному провадженні. Роз`яснено позивачу право звернення із відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції. 
Вказує, що в ухвалі Київського районного суду м.Харкова від 08.05.2025 у справі №953/2934/25 зазначено, що у підготовчому засіданні представником відповідача ГУНП в Харківській області Гвоздецькою О.М. заявлено клопотання про закриття провадження у даній справі. Тобто, суд всесторонньо дослідив обставини справи та задовольнив клопотання представника відповідача ГУНП в Харківській області. Отже, саме відповідач - ГУНП в Харківській області вказав, що подібні спори повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства у випадках закриття кримінального провадження. 
Наголошує, що оскаржувана ухвала містить суперечливі висновки, щодо обставин позову та мотивів відмови у відкритті провадження, які спростовуються застосуванням норм права в судових рішеннях по справам №643/11507/24 (н/п 1- в/953/275/25), № 953/2934/25 (н/п 2/953/1894/25), № 640/24537/21 (адміністративне провадження №К/990/3870/23), № 6-2089цс15, №520/11283/25, №520/3688/23, суд першої інстанції позбавив позивача права на розгляд його вимог у судовому порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2023 року по справі №953/728/23 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021220000001801 від 30.11.2021 задоволено. Зобов`язано слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 повернути законному власнику - ОСОБА_1 тимчасово вилучене 02 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 у ході проведення обшуку майно.
Позивач в 2022-2024 роках неодноразово звертався до слідчого СУ ГУНП в Харківській області Фіщенкова Р. В. для отримання майна, однак ОСОБА_2 так і не повернув майно. Також власнику майна стало відомо, що його майно, а саме Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC (станом на липень 2025 року 4 ВТС = 477440.78 USD або 4 996 236,16UAH) - зник з находячись в СУ ГУ НП в Харківській області, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14 майже одразу після його вилучення ОСОБА_2 .
Листом ГУНП в Харківській області № 162285 2025 від 16.08.2025 (335400) його повідомлено (дослівно): «Встановлено, що з метою виконання вказаної ухвали суду Ви неодноразово запрошувалися до СУ ГУНП в Харківській області, проте, відмовилися від отримання наданого Вам майна». 
Позивач зазначив, що вказані в листі ГУНП в Харківській області № 162285 2025 від 16.08.2025 відомості є причиною не виконання посадовими особами СУ ГУНП в Харківській області ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2023 року по справі №953/728/23.
22.08.2025 року та 24.09.2025 року позивач направляв на електронну поштову скриньку Національної поліції відповідні запити.
30.09.2025 року позивач отримав лист ГУНП в Харківській області №236462 2025 від 30.09.2025 (482870) разом з відповідними матеріалами, з яких стало відомо, що згідно до наказу ГУНП в Харківській області №1128 від 05.06.2023 було призначено проведення службового розслідування відносно ОСОБА_2 .
Наказом ГУНП в Харківській області №632 від 01.08.2023 до слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення. В цьому наказі дослівно зазначено: «У березні 2023 року старший лейтенант поліції ОСОБА_2 нарочно, без матеріалів виконання доручення у порядку ст. 40 КПК України та без супровідного листа, отримав речові докази у приміщенні УПК в Харківській області ДКП НП України по вказаному кримінальному провадженню не в повному обсязі, без наявності речового доказу, а саме ноутбуку ASUS model R701J. В подальшому, виявивши відсутність належного виконання доручення оперативним підрозділом, про відсутність супровідних документів та втрату речового доказу керівництву не доповів, що є порушенням п.13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Отримані в УПК в Харківській області ДКП НГТ України речові докази старший лейтенант поліції ОСОБА_2 до спеціального приміщення слідчого управління ГУНП в Харківській, області в подальшому не здав, чим унеможливив їх постановлення на облік, порушивши при цьому п. 10 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок), та здійснював зберігання речових доказів у службовому кабінеті, не помістивши їх до індивідуального сейфу, чим порушив п. 7 Порядку».
Наказом №84о/с ГУНП в Харківській області від 21.02.2025 року слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 було звільнено.
З листа ГУНП в Харківській області № 162285 2025 від 16.08.2025 (335400) позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 звільнений з Національної поліції України, проте, відповідні матеріали та речові докази згідно порядку, передбаченого чинним законодавством, у повному обсязі керівництву СУ дотепер не передав.
Позивач зазначив, що незважаючи на встановлений факт втрати майна позивача в наказі ГУНП в Харківській області №632 від 01.08.2023 посадовими особами відповідача не було винесено постанови про виплату компенсації позивачу. Листом ГУНП в Харківській області №172218 2025 від 22.08.2025 (355824) повідомлено позивача щодо прибуття до службового приміщення СУ ГУНП в Харківській за адресою: м. Харків, вул. Весніна, буд. 14, 26.08.2025 о 16:00 год. з метою вирішення питання повернення належного йому майна. Проте, посадові особи Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області не виконали ухвалу суду, та твердження, викладені в листі ГУНП в Харківській області №172218 2025 від 22.08.2025 (355824).
Позивач також зазначив, що з 22.02.2025 року керівництво СУ ГУНП в Харківській області не вчинило жодної дії щодо повернення майна та виконання обов`язків які виникли після винесення ухвали Полтавським апеляційним судом від 07.02.2023 року по справі №953/23287/21 та ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2023 року по справі №953/728/23.
05.09.2025 року слідчими СУ ГУНП в Харківській ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 про повернення майна, тимчасово вилученого в громадянина ОСОБА_1 , здійснено виїзд за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 . Однак про такий виїзд (дату та час) слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не попередили позивача. 16.09.2025 року позивач погодив дати та час, коли він буде знаходитися за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, в погоджені дату та час слідчі СУ ГУНП в Харківській області Фомін О.В. та Шагалін А.С. не з`явились.
Позивач вважає, що вказані вище обставини свідчать що більша частина майна позивача, що повинна була бути повернута – розкрадена, пошкоджена або підмінена, а відповідальні особи СУ ГУНП в Харківській області займаються фальсифікацією фактів. Обов`язок органу, який вилучив майно, належно його зберігати та повернути особі, у якої воно було вилучено, прямо передбачений чинним законодавством.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов з приводу не повернення майна, який надійшов до адміністративного суду, вимагає від адміністративного суду встановлювати певні обставини досудового розслідування, досліджувати відповідні матеріали кримінального провадження, перевіряти та надавати оцінку фактичним обставинам на предмет дотримання приписам, встановленим КПК України, що не властиво адміністративному суду та не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 КАС України.
За цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд позовних вимог 1) визнання протиправними дій посадових осіб СУ ГУНП в Харківській області Фоміна О.В. та Шагаліна А.С. які полягають в неповерненні майна 16.09.2025 року у Сервісному центрі; 2) визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП в Харківській області, які полягають у тривалому не виконанні ухвали суду від "02" березня 2023 року по справі №953/728/23; 3) визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області щодо виплати компенсації за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC; 4) зобов`язання уповноважених осіб ГУНП в Харківській області вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті ущемлення його прав власності за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC, належить розглядати в порядку кримінального судочинства.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 пред`явлені до ГУНП в Харківській області у зв`язку із неповерненням тимчасово вилученого майна, то позовна вимога про відшкодування шкоди, якщо така і була спричинена позивачу, випливає із дій відповідача щодо розслідування кримінального провадження №12021220000001801, а тому порядок відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування, повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. 
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №813/1596/18.
За приписами ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років". 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.
Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивач не погоджується з діями уповноважених осіб ГУНП в Харківській області щодо не повернення майна, яке було тимчасово вилучено під час проведення обшуку в межах кримінального провадження №12021220000001801 від 30.11.2021 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2023 року по справі №953/728/23 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021220000001801 від 30.11.2021 задоволено. Зобов`язано слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 повернути законному власнику - ОСОБА_1 тимчасово вилучене 02 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 у ході проведення обшуку майно.
Саме на відповідача - Головне управління Національної поліції в Харківській області законодавством покладено обов`язок щодо забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна та передання його власнику в разі прийняття уповноваженим органом рішення про повернення майна власнику. Натомість, відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Харківській області після одержання тимчасово вилучених речових доказів, що належать позивачу по справі, не було забезпечено їх належної схоронності та зберігання та в подальшому майно позивача було викрадено, з огляду на що, його дії перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із шкодою заподіяною позивачу неналежним зберіганням належного йому майна.
Також зазначено, що слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №62022170020000461 від 09.07.2022 за скаргами позивача на дії співробітників правоохоронних органів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12021220000001801 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 382 КК України.
Відповідно до визначення, закріпленого в п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК України порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.131 КПК України тимчасове вилучення майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, порядок здійснення якого врегульовано главою 16 розділу ІІ КПК України.
Згідно з ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
За приписами п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, на досудовому провадженні може бути оскаржена, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно з ч.2 цієї ж статті КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
При цьому, згідно з ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.
Отже, слідчі під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, тому оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими КПК України.
Тобто, позов з приводу не повернення майна, який надійшов до адміністративного суду, вимагає від адміністративного суду встановлювати певні обставини досудового розслідування, досліджувати відповідні матеріали кримінального провадження, перевіряти та надавати оцінку фактичним обставинам на предмет дотримання приписам, встановленим КПК України, що не властиво адміністративному суду та не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.
Таким чином, при визначенні юрисдикції у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов`язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.
Оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями посадових осіб відповідача щодо не повернення майна, вилученого в межах кримінального провадження, з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС України, перебуває поза межами юрисдикції адміністративного суду.
За позицією позивача, позовна заява подана до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2023 року по справі №953/728/23, якою зобов`язано слідчого СУ ГУ НП в Харківській області повернути законному власнику - ОСОБА_1 тимчасово вилучене 02 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 у ході проведення обшуку майно.
Так, згідно з ч.ч. 2, 4 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
При цьому, статтею 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою.
Пунктом 1 ч.4 ст.216 КПК України визначено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу.
Таким чином, якщо позивач вважає, що уповноваженими особами ГУНП в Харківській області умисно не виконується ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2023 року по справі №953/728/23, останній не позбавлений можливості звернутися до Державного бюро розслідувань з відповідною заявою.
Отже, позовні вимоги про: 1) визнання протиправними дій посадових осіб СУ ГУНП в Харківській області Фоміна О.В. та Шагаліна А.С. які полягають в неповерненні майна 16.09.2025 року у Сервісному центрі; 2) визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП в Харківській області, які полягають у тривалому не виконанні ухвали суду від "02" березня 2023 року по справі №953/728/23; 3) визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області щодо виплати компенсації за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC; 4) зобов`язання уповноважених осіб ГУНП в Харківській області вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті ущемлення його прав власності за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC, належить розглядати в порядку кримінального судочинства.
Стосовно порядку розгляду позовної вимоги щодо стягнення з ГУНП в Харківській області моральної шкоди у розмірі чотирьох мільйонів гривень, колегія суддів зазначає, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір (ч.5 ст.21 КАС України).
Оскільки цей позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, то і вимоги позивача про відшкодування шкоди не можуть бути розглянуті адміністративним судом.
Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 пред`явлені до ГУНП в Харківській області у зв`язку із неповерненням тимчасово вилученого майна, то позовна вимога про відшкодування шкоди, якщо така і була спричинена позивачу, випливає із дій відповідача щодо розслідування кримінального провадження №12021220000001801, а тому порядок відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування, повинен вирішуватись у порядку цивільного судочинства.
Вищенаведені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 24.07.2024 у справі № 520/2579/24, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.
Колегія суддів зазначає, що у цій справі позивач оскаржує дії та бездіяльність відповідача, які за своїм змістом не є управлінською діяльністю, яка створює безпосередньо для позивача певні правові наслідки, у зв`язку з чим із таких правовідносин не може виникати публічно - правовий спір, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Наведений характер правовідносин та вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій, у зв`язку з чим позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 08.05.2025 по справі №953/2934/25 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області про визнання дій, бездіяльності протиправними, витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди, та роз`яснено право звернення із відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги у справі №953/2934/25 та даній справі не є тотожними.
Так, у рамках справи №953/2934/25 позивачем оскаржувалась, зокрема, протиправна бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Харківській області, що полягає у не розгляді по суті скарг позивача щодо розукомплектування системних корпусів персональних комп`ютерів та не повернення його майна.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Згідно з ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині: 1) визнання протиправними дій посадових осіб СУ ГУНП в Харківській області Фоміна О.В. та Шагаліна А.С. які полягають в неповерненні майна 16.09.2025 року у Сервісному центрі; 2) визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП в Харківській області, які полягають у тривалому не виконанні ухвали суду від "02" березня 2023 року по справі №953/728/23; 3) визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області щодо виплати компенсації за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC; 4) зобов`язання уповноважених осіб ГУНП в Харківській області вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, які були завдані позивачу в результаті ущемлення його прав власності за втрачений речовий доказ - Ноутбук «ASUS» model R701J, на якому знаходився крипто гаманець з 4BTC, належить розглядати в порядку кримінального судочинства.
При цьому, даний спір в частині позовних вимог про стягнення з ГУНП в Харківській області моральної шкоди у розмірі чотирьох мільйонів гривень належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги позивача зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Також, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 520/26563/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 26.06.26.