Справа № 204/13781/25
Провадження № 2/0203/1296/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

24.12.2025 ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до Чечеловського районного суду міста Дніпра про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 22 289,91 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 23.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 513103814, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 12 900,00 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
03.12.2024 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/11, згідно якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
28.05.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 25/0525-01, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, згідно якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
Оскільки після відступлення до ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги до ОСОБА_1 остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Ейс» просить суд стягнути на його користь з відповідачки 22 289,91 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з: 14 820,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 469,28 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування, а також судовий збір за пред`явлення цього позову у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
21.01.2026, на підставі ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27.12.2025, матеріали даної цивільної справи, згідно п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, передані на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 цивільну справу № 204/13781/25, провадження № 2/0203/1296/2026, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В.
Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 30.01.2026 відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача щодо витребування від АТ КБ «Приватбанк» інформації щодо належності відповідачці картки НОМЕР_1 , зарахування в період з 23.07.2024 по 28.07.2024 на неї коштів у сумі 12 900,00 грн, щодо належності номеру телефону НОМЕР_2 як фінансового. 
Представник позивача надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та без його участі.
Відповідачка в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через «Електронний суд», причин неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст. 280 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 23.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 513103814, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ZRRN-2372), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати їй кредит у сумі 12 900,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту, позивач надав відповідачці кредит у сумі 12 900,00 грн на споживчі потреби, з фіксованою процентною ставкою 164,250 % річних, терміном 184 днів, остання дата повернення кредитних платежів - 23.01.2025.
Договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_2 .
Факт надання коштів відповідачці у сумі 12 900,00 грн на карту НОМЕР_1 , емітовану КБ «Приватбанк», підтверджується квитанцією № б/н від 23.07.2024 щодо здійснення відповідного переказу, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до довідки, наданої КБ «Приватбанк», вих. № 20.1.0.0.0/7 - 260219/56153-БТ від 22.02.2026, карта НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ). Фінансовий номер телефону ОСОБА_1 вказаний НОМЕР_2 . Кошти у сумі 12 900,00 грн були зараховані на картку НОМЕР_4 - 23.07.2024.
03.12.2024 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/11, згідно якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
28.05.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 25/0525-01, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, згідно якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 513103814.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 13.12.2024 відповідачка має заборгованість по кредитному договору № 513109814 від 23.07.2024 у сумі 22 289,91 грн, що складається з: 14 820,63 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 469,28 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування ним.
Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У цьому випадку мало місце укладання електронного правочину, який підписаний відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. 
В той же час, відповідачка взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів в повному обсязі не виконувала та внаслідок порушення договірних зобов`язань у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості становить 22 289,91 грн.
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано, що відповідачка припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачка не подала відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 513103814 від 23.07.2024 у сумі 22 289,91 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1, 3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України, передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України, регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір № 20/08/25-01 від 20.08.2025 про надання правничої допомоги між ТОВ «ФК «Ейс» (як клієнт) та Адвокатським бюро «Соломко та партнери»; додаткову угоду до вказаного договору № 25771012133 від 11.09.2025; Акт приймання - передачі наданих послуг до договору № 20/08/25-01 від 25.11.2025, згідно якого підготовка позовної заяви - 5 000,00 грн, складання адвокатського запиту - 500,00 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000,00 грн, підготовка та подача клопотання - 500,00 грн.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 7 000,00 грн є завищеними.
Зокрема, суд звертає увагу на те, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22 289,91 грн, тобто у справі незначної складності, з огляду на ціну позову, отже підготовка документів для звернення до суду у рамках цієї справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених ним під час подачі позову витрат на професійну правничу допомогу.
Ураховуючи характер виконаної роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13) заборгованість за кредитним договором № 513103814 від 23.07.2024 в загальній сумі 22 289,91 грн (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять грн 91 коп.), судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп), а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 (три тисячі грн 00 коп.).
Загальна сума стягнення за ухваленим рішенням становить 27 712,31 грн.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         І.В. Іваницька